ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10698/19                                                                                 Головуючий у 1 інстанції: Кузьменко В.А.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Бужак Н.П.
                                                                 Парінова А.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Бойко Олени Володимирівни, Заступника директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України - начальника управління контролю та розгляду звернень громадян ОСОБА_2 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Бойко Олени Володимирівни, Заступника директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України - начальника управління контролю та розгляду звернень громадян ОСОБА_2 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Пенсійного фонду України, в якому просила:
- визнати неправомірними дії Заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Бойко Олени Володимирівни в частині порушень законодавства про звернення громадян при призначенні пенсії та притягнення до відповідальності;
- зобов`язати Заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Бойко Олену  Володимирівну розглянути подані ОСОБА_1 звернення від 29 січня 2019 року №2225/Т-11, 17 квітня 2019 року №10875/Т-11 у повному обсязі та приведення розрахунку пенсії ОСОБА_1  у відповідність з урахуванням всіх доплат, які не включені у розрахунок.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Бойко Олени Володимирівни щодо надання неповної відповіді на письмове звернення ОСОБА_1 від 29 січня 2019 року.
Зобов`язано заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Бойко Олену Володимирівну надати повну та обґрунтовану відповідь на письмове звернення ОСОБА_1 від 29 січня 2019 року у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки.
Визнано протиправними дії заступника директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України - начальника управління контролю та розгляду звернень громадян ОСОБА_2 .
Зобов`язано Пенсійний фонд України надати повну та обґрунтовану відповідь на письмове звернення ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що всі звернення позивача були розглянуті, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та на них було надано письмові відповіді у встановлений законодавством строк відповідними територіальними та підвідомчими органами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 подала до Пенсійного фонду України звернення від 29 січня 2019 року, вхідний №2225/Т-11, відповідно до якого, просить: надати: розрахунок розміру пенсії за віком, призначену з 03 грудня 2018 року з роз`ясненнями; розрахунок трудового і страхового стажу роботи, який розраховано на підставі трудової книжки; інформацію, чи є період трудового стажу, який не враховано при розрахунку та якщо є надати обґрунтоване роз`яснення з посиланням на норми законодавства щодо підстав не включення такого періоду до стажу роботи; інформацію, чи враховано право ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за призначенням пенсії відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку; роз`яснення з чого складається сума в розмірі 5   582,21 грн. зарахована на пенсійний рахунок ОСОБА_1 25 січня 2019 року.
За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 , Заступник начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Бойко Олена Володимирівна листом від 20 лютого 2019   року №35485/02/Т-  1593 надала відповідь, в якій зазначено, що з 07 вересня 2018 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком в розмірі 5   582,32 грн.; розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу 35 років 2 місяці 4 дні (станом на 31 жовтня 2018 року) та заробітної плати за періоди роботи з 01 липня 2000 року по 31 жовтня 2018 року; наданий розрахунок пенсії з 07 жовтня 2018 року на час призначення пенсії, з якого вбачається з чого складається сума в розмірі 5   582,32 грн.; зазначено, що в розрахунок пенсії не включено період роботи позивача в «Укрглавлесбум» з 15 грудня 1982 року по 30 грудня 1988 року у зв`язку з відсутністю в записі №10 трудової книжки ОСОБА_1 номера та дати видачі наказу про звільнення з роботи та надано роз`яснення   ОСОБА_1 , що вказаний період роботи можливо взяти до розрахунку пенсії після надання уточнюючої довідки про підтвердження роботи у вказаній організації; до розрахунку пенсії не взято заробітну плату за період з 03 січня 1994 року по 31 березня 2000 року, оскільки, внесення до розрахунку заробітної плати за вказаний період є недоцільним, у зв`язку з тим, що не призводить до збільшення розміру пенсії; зазначено, що день виплати пенсії 25 число та 25 лютого 2019   року на рахунок ОСОБА_1 нараховано пенсію за лютий 2019 року в розмірі 5   582,32   грн. та доплату з дати призначення пенсії (з 07 вересня 2018 року) в розмірі 26  795,14 грн.
ОСОБА_1 подано друге звернення від 17 квітня 2019 року вхідний №10875/Т-11 до відділу звернень громадян Пенсійного фонду України, в якому просить надати: розрахунок пенсії, згідно довідки від 02 листопада 2018 року №Д15/1 про заробітну плату на студії «Укртелефільм», яку не включено в розрахунок пенсії; розрахунок трудового і страхового стажу роботи, який розраховано з урахуванням довідки Українського державного управління по забезпеченню лісопаперовою продукцією «Укрліспапір» від 04 березня 2019   року №107-5-04; роз`яснення причини невключення в розрахунок пенсії виплати заробітної плати за листопад 2018 року; розрахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за листопад 2018 року; роз`яснення причин неоформлення пенсійного посвідчення з зазначенням відповідальної особи.
У листі від 16 травня 2019 року №10875/Т-11 Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України за підписом Заступника директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України - начальника управління контролю та розгляду звернень громадян ОСОБА_2 , надав ОСОБА_1 відповідь, з якої вбачається, що позивачу з 07 вересня 2018 року призначена пенсія за віком, розмір якої обчислено за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»; до страхового стажу ОСОБА_1 враховано період роботи з 15 грудня 1982 року по 30 грудня 1988 року, на підставі довідки від 04   березня 2019 року №107-5-04, виданої ДП «Укрліспапір»; до трудового стажу позивача під час розрахунку пенсії помилково не враховано страховий стаж та заробітна плата за листопад 2018 року, проте, на час надання відповіді, матеріали пенсійної справи приведено у відповідність до вимог чинного законодавства; розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено з урахуванням страхового стажу 41 рік 3 місяці 20 днів та заробітної плати 13   395,54 грн.; обчислювати пенсію з урахуванням заробітку зазначеного в довідці від 02   листопада 2018   року №Д/5/1, виданої ДП Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» недоцільно, оскільки, вказане призводить до зменшення коефіцієнта заробітної плати (з 2,49085 до 2,41439); розмір пенсії складає 6  652,37 грн., пенсійне посвідчення виготовлено та отримати його можна в Головному управлінні за адресою: вул.   Мініна, буд. 4а.
Звернення від 21 травня 2019 року вхідний №14410/Т-11 ОСОБА_1 подано до відділу звернень громадян Пенсійного фонду України на ім`я Голови правління Пенсійного фонду України, оскільки, до вказаної дати не отримано відповіді на звернення від 17 квітня 2014 року.
Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листом від 22 травня 2019 року №14410/Т-11 повідомив ОСОБА_1 , що відповідь на попереднє звернення (від 17 квітня 2019   року) надано ПФУ на її домашню адресу: АДРЕСА_1 , з наданням копії відповіді.
Не погоджуючись із зазначеними відповідями, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон  № 393/96-ВР) передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За приписами статті 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Частиною 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
У відповідності до частини 1,3 статті 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). 
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Згідно частини 1 статті 16 Закону № 393/96-ВР, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Частиною 1 статі 19 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, зокрема,  зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Голови правління Пенсійного фонду України із зверненням, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», яке зареєстроване 29 січня 2019 року №2225/Т-11, в якому просила надати: 
- розрахунок розміру пенсії, який ОСОБА_1 призначено за віком з 03 грудня 2018 року, з роз`ясненням;
- розрахунок трудового і страхового стажу роботи ОСОБА_1 , який розраховано на підставі трудової книжки;
- інформацію, чи є період трудового стажу, який не враховано при розрахунку та дати обґрунтоване роз`яснення про не включений стаж роботи, з посиланням на законодавчі документи, які передбачають відповідні дії;
- інформацію, чи враховано право ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за призначенням пенсії відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку; 
- роз`яснення, з чого складається сума в розмірі 5   582,21 грн. зарахована на пенсійний рахунок ОСОБА_1 25 січня 2019 року (а.с. 9).
На вищевказане звернення позивача  Заступником начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Бойко О.В. надано відповідь від 20 лютого 2019 року 35485/02/Т-1593 (а.с. 12-13).
Відповідно до зазначеного листа, ОСОБА_1 повідомлено, що з 07 вересня 2018 року їй була призначена пенсія за віком в розмірі 5  582,32 грн. Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу 35 років 2 місяці 4 дні (станом на 31 жовтня 2018 року) та заробітної плати за періоди роботи з 01 липня 2000 року по 31 жовтня 2018 року. Розрахунок пенсії з 07 жовтня 2018 року на час призначення пенсії, з якого вбачається з чого складається сума в розмірі 5 582,32 грн. Вказано, що  в розрахунок пенсії не включено період роботи позивача в «Укрглавлесбум» з 15 грудня 1982 року по 30 грудня 1988 року, у зв`язку з відсутністю в записі №10 трудової книжки ОСОБА_1 номера та дати видачі наказу про звільнення з роботи. Роз`яснено, що вказаний період роботи можливо взяти до розрахунку пенсії після надання уточнюючої довідки про підтвердження роботи у вказаній організації. До розрахунку пенсії не взято заробітну плату за період з 03 січня 1994 року по 31 березня 2000 року, оскільки, внесення до розрахунку заробітної плати за вказаний період є недоцільним, у зв`язку з тим, що не призводить до збільшення розміру пенсії. Зазначено, що день виплати пенсії 25 число та 25 лютого 2019  року на рахунок ОСОБА_1 нараховано пенсію за лютий 2019 року в розмірі 5 582,32 грн. та доплату з дати призначення пенсії (з 07 вересня 2018 року) в розмірі 26 795,14 грн.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідь на звернення ОСОБА_1 від 29 січня 2019 року надано не в повному обсязі, а саме: Заступником начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Бойко О.В. не надано обґрунтованих роз`яснень з посиланням на норми законодавства щодо підстав не включення періоду роботи в «Укрглавлесбум» з 15   грудня 1982 року до 30 грудня 1988 року та періоду роботи в державному підприємстві Української спілки студії телевізійних фільмів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 03 січня 1994 року по 31   березня 2000 року до стажу роботи позивача; не надано відповіді чи враховано право позивача щодо призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за призначенням пенсії відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправними дії заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Бойко Олени Володимирівни щодо надання неповної відповіді на письмове звернення ОСОБА_1 від 29 січня 2019 року та зобов`язано надати повну та обґрунтовану відповідь зазначене письмове звернення у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернулася до Голови правління Пенсійного фонду України із зверненням, що зареєстроване 17 квітня 2019 року №10875/Т-11, в якому просила надати:
- розрахунок розміру пенсії, згідно наданої довідки при призначенні пенсії №Д15/1 від 02.11.2018 р. про заробітну плату на студії «Укртелефільм», яку не включено в розрахунок пенсії на власний розсуд заступника начальника Головного управління - начальника управління обслуговування громадян О.В. Бойко;
- розрахунок трудового і страхового стажу роботи, який розраховано на підставі трудової книжки, з урахуванням наданої довідки Українського державного управління по забезпеченню лісопаперовою продукцією «Укрліспапір» від 04.03.2019 р. № 107-5-04;
- роз`яснити причини не включення в розрахунок пенсії виплати заробітної плати за листопад 2018 року; 
- роз`яснити причин не оформлення пенсійного посвідчення з зазначенням відповідальної особи.
Листом Заступника директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України - начальника управління контролю та розгляду звернень громадян Мастюгіної Г.І. від 16 травня 2019 року №10875/Т-11 надано відповідь на вищевказане звернення позивача (а.с. 16-17).
Із зазначеного листа вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що з 07 вересня 2018 року призначена пенсія за віком, розмір якої обчислено за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». До страхового стажу враховано період роботи з 15 грудня 1982 року по 30 грудня 1988 року на підставі довідки від 04   березня 2019 року №107-5-04, виданої ДП «Укрліспапір». Вказано, що до трудового стажу позивача під час розрахунку пенсії помилково не враховано страховий стаж та заробітна плата за листопад 2018 року, проте, на час надання відповіді, матеріали пенсійної справи приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. Роз`яснено, що розмір пенсії. обчислено з урахуванням страхового стажу 41 рік 3 місяці 20 днів та заробітної плати 13   395,54 грн. Також, повідомлено про те, що обчислювати пенсію з урахуванням заробітку зазначеного в довідці від 02   листопада 2018   року №Д/5/1, виданої ДП Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» недоцільно, оскільки, вказане призводить до зменшення коефіцієнта заробітної плати (з 2,49085 до 2,41439). Зазначено, що розмір пенсії складає 6  652,37 грн., пенсійне посвідчення виготовлено та отримати його можна в Головному управлінні за адресою: вул.   Мініна, буд. 4а.
З огляду на вищевказане, вірним є висновок суду першої інстанції про те,  що у відповіді Заступника директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України - начальника управління контролю та розгляду звернень громадян ОСОБА_2  не надано жодного розрахунку, відповідно до звернення ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року, не надано відповіді про причини несвоєчасного виготовлення пенсійного посвідчення позивача та не вказана відповідальна за це особа.
Таким чином, судом першої інстанції правомірно визнано протиправними дії заступника директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України - начальника управління контролю та розгляду звернень громадян ОСОБА_2 та зобов`язано Пенсійний фонд України надати повну та обґрунтовану відповідь на письмове звернення ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки.
Доводи апелянта про те, що всі звернення позивача були розглянуті, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та на них було надано письмові відповіді у встановлений законодавством строк відповідними територіальними та підвідомчими органами, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, вони не спростовують висновки суду першої інстанції про надання відповідей на такі звернення не в повному обсязі.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог позовом ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені  статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                               Вівдиченко Т.Р.
          
 Судді                                                                                                  Бужак Н.П.
                                                                                                  
                                                                                                                Парінов А.Б.