ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28854/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  18 березня 2021 року                                                                                         м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                              Беспалова О.О., 
                                        Грибан І.А.,
при секретарі судового засідання Тукаловій О.В.,
за участю учасників судового процесу:
від позивача (апелянта): Харченко К.І.,
від відповідача 1: Ясніцька Т.С.,
від відповідача 2: не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось звернулось Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» з позовом до Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків ДПС, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 05.08.2020 №393 "Про проведення документальної позапланової перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг";
- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків ДПС від 14.08.2020 №872 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".
Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:
- застосувати захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії наказу від 05.08.2020 року № 393 "Про проведення документальної позапланової перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", прийнятого Державною податковою службою України, до набрання законної сили судовим рішення у справі, у якій позивачем оскаржується такий наказ.
- застосувати захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії наказу від 14.08.2020 року № 872 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", прийнятого Офісом великих платників податків ДПС, до набрання законної сили судовим рішення у справі, у якій позивачем оскаржується такий наказ.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року відмовлено у задоволені заяви Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про забезпечення адміністративного позову.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом норм процесуального права просив суд скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву та вжити заходів забезпечення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує обставини аналогічні тим, що викладені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову та разом з цим, зауважує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки зазначеним обставинам, що на думку скаржника, свідчить про формальний підхід суду до розгляду питання про забезпечення позову. Крім того, апелянт вказує про безпідставність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить захист порушених прав свобод та інтересів позивача або може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Зауважує, що у порушення вимог процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано під час ухвалення оскаржуваного рішення правової позиції Верховного Суду в аналогічних спорах, зокрема, викладеної у постанові від 13 лютого 2019 року у справі                  № 813/112/18, постанові від 27 березня 2019 року у справі № 0440/5193/18, постанові від 30 січня 2020 року у справі № 460/607/19
За наведених у апеляційній скарзі обставин, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.
Відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити.
Представник Державної податкової служби України у судовому засіданні зазначив, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, у той час як судом першої інстанції при вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі було повно встановлено обставини справи, яким надано правову оцінку з дотриманням норм матеріального права та у відповідності до норм процесуального права у зв`язку з чим ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви позивача. Просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову позивач обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваних наказів від 05.08.2020 року № 393 та від 14.08.2020 року № 872 "Про проведення документальної позапланової перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" до набрання законної сили судовим рішення у даній справі, посилається на те, що ознаки протиправності зазначених наказів відповідачів є очевидними. Зазначає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості поновлення оспорюваних прав позивача, оскілки у разі, якщо позов не буде забезпечено, результати розгляду справи по суті, не матимуть ніякого сенсу і права позивача не будуть захищені.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист їх прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.     
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Разом з цим, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
У свою чергу, відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. 
Згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятий Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. 
З наведеного вбачається, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.
Отже, згідно з вимогами чинного законодавства, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача.
Тобто, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, підстави для забезпечення позову є оціночними, а відтак ухвала про забезпечення позову має містити мотиви, за яких суд дійшов висновку про існування або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (має намір звернутися) до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Разом з тим суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі №826/4679/18.
У свою чергу, як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії наказів від 05.08.2020 року № 393 та від 14.08.2020 року № 872 "Про проведення документальної позапланової перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" до набрання законної сили судовим рішення у даній справі.
Відповідно до змісту наказу від 05.08.2020 № 393 "Про проведення документальної позапланової перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" Державна податкова служба України, керуючись приписами 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України, видала наказ провести документальну перевірку ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" з питань дотримання вимог податкового законодавства з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період, що перевірявся, у порядку контролю за правильність висновків акта документальної планової виїзної перевірки від 05.09.2019 № 103/28-10-46-17/24432974 у зазначеній частині на підставі яких складено ППР, скасоване рішенням про результати розгляду скарги ДПС України від 23.12.2019                                           № 14247/6/99-00-08-05-03. Вказано, забезпечити проведення зазначеної перевірки працівниками Офісу ВПП ДПС про що видати відповідний наказ з урахуванням вимог глави 8 розділу ІІ Кодексу протягом 10 робочих днів після завершення мораторію..
На виконання, зокрема, вказаного наказу Офісом ВПП ДПС 14.08.2020 було видано наказ № 872 "Про проведення документальної позапланової перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", у якому зокрема, зазначається, провести працівниками Центрального управління Офісу ВПП ДПС провести документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" з 9 вересня 2020 року, тривалістю 4 робочі дні. У подальшому наказами від 04 вересня 2020 року № 986 та від 28 жовтня № 1246 відповідний строк було змінено на 13 січня 2021 року.
Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову позивач вказує, що проведення перевірки під час розгляду даної справи нівелює право позивача на оскарження відповідних наказів та зумовить неможливість досягнення ефективного захисту порушених прав.
Проте, колегія суддів критично оцінює вказані доводи суб`єкта господарювання, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків, проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов`язкових платежів.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що зазначені заявником негативні наслідки перевірки, яка могла бути проведена відносно нього станом на час звернення останнього з відповідною заявою не існували, а їх настання є лише необґрунтованими припущеннями, адже за результатами перевірки може бути складена довідка про відсутність порушень податкового законодавства у господарській діяльності позивача. Суд зазначає, що судове рішення, яким є і ухвала про вжиття заходів забезпечення позову, не може ґрунтуватись на припущеннях.
При  цьому, колегія суддів враховує, що вказана перевірка була призначена податковим органом у порядку контролю за правильністю висновків акту документальної планової виїзної перевірки від 05.09.2019 № 103/28-10-46-17/24432974 у зазначеній частині на підставі яких складено ППР, скасоване рішенням про результати розгляду скарги ДПС України від 23.12.2019 № 14247/6/99-00-08-05-03, що у свою чергу також вказує про те, що доводи позивача про настання незворотних, негативних наслідків перевірки є лише припущенням останнього.
Вказана заява, на думку колегії суддів, містить лише побоювання виявлення фіскальним органом порушень з боку платника податків у сфері податкового законодавства та необхідності оскарження рішень відповідача після проведення перевірки, якщо її висновки будуть негативними для позивача.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що оспорюваним наказом від 14.08.2020 року № 872 (який був виданий на виконання наказу від 05.08.2020 № 393) установлено провести перевірку позивача з 9 вересня 2020 року, тривалістю 4 робочі дні, у подальшому відповідний строк було змінено на 13 січня 2021 року, проте на день розгляду цієї заяви судом апеляційної інстанції - 18 березня 2021 року - терміни проведення перевірки у відповідності до спірного наказу сплинули, а накази вичерпали свою дію фактом його виконання. Отже, зупинення його дії не призведе до виконання мети забезпечення позову.
Таким чином, заявником не доведено існування реальної можливості завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Посилання заявника щодо очевидної протиправності вказаних наказів податкового органу в даному конкретному випадку, не може бути прийняте судом як підстава для вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку з тим, що висновки стосовно очевидності ознак протиправності зазначених рішень контролюючого органу можуть бути зроблені лише на підставі дослідження поданих сторонами доказів у справі в ході розгляду такої справи по суті. 
Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 640/6315/19.
Також, колегія судді не приймає до уваги посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.02.2019 року у справі № 813/112/18, оскільки у вказаній справі приписи наказу податкового органу на проведення документальної позапланової перевірки не були реалізовані, у зв`язку Верховний суд зазначив, що проведення перевірки у період оскарження в судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення є нівелюванням права платника податків на його оскарження та підтримав рішення попередніх інстанції про необхідність забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу на проведення перевірки.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено існування обставин, які б зумовлювали неможливість захисту його прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача. 
За наведених обставин та враховуючи, що позивач не довів необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням приписів частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року про відмову у вжитті заходів забезпечення позову є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Керуючись статтями ст.ст. 150-154, 310, 312, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан

Повний текст постанови виготовлено 29 березня 2021 року