ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6283/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
         за участю секретаря судового засідання Волкової К.В. 
     розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
         на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року (суддя Царікова О.В., повне судове рішення складено 05.11.2020) у справі №160/6283/20 за позовом Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
                                                           
                                                              в с т а н о в и В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0021311-5740-0481 від 20.02.2020 р. про сплату 24 371,20 грн. податкового зобов`язання за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки” за 2017 рік;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0021310-5740-0481 від 20.02.2020 р. про сплату 28 354,37 грн. податкового зобов`язання за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки” за 2018 рік;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0021404-5740-0481 від 21.02.2020 р. про сплату 31 781,15 грн. податкового зобов`язання за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки” за 2019 рік;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0021315-5740-0481 від 20.02.2020 р. про сплату 89 272, 86 грн. податкового зобов`язання за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки” за 2019 рік.
Підставами позову визначено те, що контролюючим органом визначено податкові зобов`язання без урахування того, що будівлі промисловості не є об`єктом оподаткування; без дотримання строків донарахування податкових зобов`язань; без урахування ставок податку на нерухоме майно, які встановлено органами місцевого самоврядування.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.02.2020 № 0021315-5740-0481 ( форми "Ф").
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що позивач є власником нерухомого майна, яке має статус об`єкта промисловості та використовується у промисловій діяльності.
Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції зазначив те, що в силу положень пп. “є” пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
Відносно аргументів контролюючого органу про те, що положення пп. “є” пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України можуть бути застосовані лише до «промислових підприємств», а не до фізичних осіб-підприємців, суд зазначив те, що застосування вказаної норми права у такий спосіб, як пропонує контролюючий орган, було б прямою дискримінацією по відношення до осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність, за ознакою того, чи є платник податку підприємством чи громадянином та фізичною особою – підприємцем.
Не погодившись з рішенням суду, в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що у спірних відносинах об`єкт нерухомості, який належить позивачу, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно. Скаржник, зокрема, вказує на те, що застосування податкової преференції, яка передбачена пп. “є” пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, можливо лише за умови одночасного дотримання того, що власником об`єктів промислової нерухомості є фізичні та інші юридичні особи та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним  призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). Також скаржник зазначає те, що на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачем не було надано контролюючому органу будь-якої інформації про те, що нерухоме майно використовується у промисловому виробництві.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності – фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 09.04.1993 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №345106.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів економічної (господарської) діяльності позивача належить:
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний);
46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення;
46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення;
46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням;
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;
47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;
49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду);
52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту.
За договором міни від 04.10.2011 р. (договір зареєстровано в реєстрі за №1573 та посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О.) позивач передав у власність ОСОБА_2 належне ОСОБА_1 майно в обмін на належні ОСОБА_2 об`єкти нерухомості, а саме:
- нежитлову будівлю літ. “Л-1” та прибудову літ. “л1”, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт 2);
- нежиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 9 (об`єкт 3).
У відповідності до договору міни об`єкт 2 має наступну характеристику: нежитлова будівля цех лабораторії рудничного транспорту під літерою “Л-” та прибудова літ. “л1” загальною площею 4194,7 кв.м. з приміткою, що за рахунок будівництва прибудови “л1”, арифметичної помилки при підрахунку площі та за рахунок улаштування гіпсокартонних перегородок загальна площа лабораторії рудничного транспорту “Л-1” з прибудовою “л1” фактично становить 4194,7 кв.м.
У відповідності до договору міни об`єкт 3 має наступну характеристику: нежиле приміщення, вбудоване в перший поверх житлового будинку А-2ж, загальною площею 62,6 кв.м.
За договором купівлі-продажу комплексу від 28.02.2007 р. ОСОБА_1 став власником нерухомого майна, а саме: комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який складається з наступного: з/бетон житловий будинок “А-3” (площа – 285,0 кв.м.); металева їдальня “Б” (площа 184,2 кв.м.); цегл. житлов. будинок “В” (площа – 19,5 кв.м.); цегл. житлов. будинок “Г” (площа – 18,9 кв.м.); цегл. житлов. будинок “Д” (площа – 18,1 кв.м.); цегл. житлов. будинок “Е” (площа – 18,7 кв.м.); цегл. житлов. будинок “Ж” (площа – 20,2 кв.м.); дерев`яний павільйон “З” (площа – 140,8 кв.м.); бетонний склад “И” (площа – 21,9 кв.м.); цегл. житлов. будинок “К” (площа – 25,3 кв.м.); цегляна вбиральня “Л” (площа – 9,0 кв.м.), огорожі №1-2-3, замощення – І-ІІ.
20 лютого 2020 року Головним управління ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення форми “Ф” за №0021311-5740-0481, за яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості” за 2017 рік на суму 24   371, 20 грн.
20 лютого 2020 року Головним управління ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення форми “Ф” за №0021310-5740-0481, за яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості” за 2018 рік на суму 28   354, 37 грн.
Як слідує зі змісту розрахунку до вищезазначених податкових повідомлень-рішень відповідні податкові зобов`язання нараховані контролюючим органом щодо нерухомого майна, а саме: (будівлі готельні) загальною площею 761,60 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 .
20 лютого 2020 р. Головним управління ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення форми “Ф” за №0021315-5740-0481, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості” за 2019 рік на суму 89   272, 86 грн.
Як слідує зі змісту розрахунку до вищезазначеного податкового повідомлення-рішення відповідне податкове зобов`язання нараховано контролюючим органом щодо нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення загальною площею 4194,70 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
21 лютого 2020 р. Головним управління ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення форми “Ф” за №0021404-5740-0481, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості” за 2019 рік на суму 31781, 15 грн.
Як слідує зі змісту розрахунку до вищезазначеного податкового повідомлення-рішення відповідне податкове зобов`язання нараховано контролюючим органом щодо нерухомого майна, а саме: (будівлі готельні) загальною площею 761,60 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 .
Правомірність та обґрунтованість вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як зазначено вище, рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.02.2020 № 0021315-5740-0481 ( форми "Ф"). В іншій частині позову відмовлено.
Визначаючи межі перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем, оскаржується в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині задоволених позовних вимог. При цьому, суд враховує, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року розглянуто апеляційну скаргу позивача на рішення суду, в частині незадоволених позовних вимог.
Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що податковим повідомленням-рішенням №0021315-5740-0481 від 20.02.2020р. визначено податкові зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».
Відповідно до наданого розрахунку податкове зобов`язання нараховано контролюючим органом щодо нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення загальною площею 4194,70 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Фактично спірним питанням у межах цих правовідносин, є те, чи належить нерухоме майно, власником якого є позивач, до об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно.
Пунктом 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
У той же час, пп.266.2.2 п.266 ст.266 ПК України визначає об`єкти нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування.
Так, в силу положень пп. “є” пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних відносин) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
Отже, вказаною нормою права визначено податкові преференції, в частині оподаткування податком на нерухоме майно, і така преференція, з урахуванням положень наведених норм податкового законодавства та правової позиції, яка сформована Верховним Судом у справі №820/3556/17 (постанова від 17.02.2020р.), може мати місце за умови того, що нерухоме майно використовуються у промисловій діяльності, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду), при цьому, незалежно від того, використовується таке майно у промисловій діяльності юридичною особою – промисловим підприємством чи фізичною особою, фізичною особою – підприємцем.
У спірному випадку встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, яке використовує у промисловому виробництві ТОВ «Міталл Інком» (основним видом діяльності є виробництво виробів із пластмас) на підставі укладеного з позивачем договору оренди нерухомого майна №115 від 01.02.2017р.
Встановлені судом першої інстанції обставини щодо використання нерухомого майна загальною площею 4194,70 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , в промислових цілях, відповідачем не спростовані та з огляду на доводи апеляційної скарги не заперечуються.
В той же час, відповідач вказує на те, що на час прийняття оскаржуваного рішення, йому не було відомо, а позивачем не надано доказів того, що нерухоме майно використовується у промисловій діяльності. З цих підстав відповідач вказував на правомірність прийнятого ним рішення.
З приводу такої позиції контролюючого органу слід зазначити те, що заперечуючи проти висновків податкового органу, позивач не обмежений у праві надавати будь-які документи, як під час проведення податкової перевірки, так і на всіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.
Такий правовий висновок, зокрема, викладено Верховним Судом у постановах від 18 листопада 2019 року (справа №815/1088/15), від 01.02.2021р (справа №520/1150/19).
Отже, встановивши зазначені обставини справи, аргументи відповідача, з якими останній пов`язує незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі №160/6283/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 18.03.2021р.
          Повне судове рішення складено 19.03.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк