КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
             
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
23 березня 2021 року                                                                                       м. Київ
    
Справа №367/7925/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/3316/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:    судді-доповідача:                Соколової В.В.
                         суддів:                                   Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
                          за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції міста Києва на рішення Ірпінського міського суду Київської області ухваленого під головуванням судді Оладько С.І. 11 грудня 2020 року у м. Ірпінь, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області про встановлення факту смерті,
 
В С Т А Н О В И В
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із вищевказаною заявою, у якій просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Геленджик, Краснодарський край, Російська Федерація.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Геленджик, Краснодарський край, Російська Федерація, помер її батько - ОСОБА_2 , громадянин України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану виявилось неможливо, так відсутній оригінал медичного документу, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Оскільки смерть ОСОБА_2 відбулась на тимчасово окупованій території України, визначеної Верховною Радою України, тому заявник просить встановити даний юридичний факт. Вказане заявнику потрібно для отримання свідоцтва про смерть, оформлення соціальних виплат та спадщини.
 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області про встановлення факту смерті - задоволено.
Встановлено факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Геленджик, Краснодарський край, Російська Федерація.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт, який просить встановити заявник має юридичне значення, а тому суд першої інстанції вважав заяву такою, що підлягає задоволенню.
 
Не погодився із зазначеним судовим рішенням Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції міста Києва, представником було подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що Ірпінським міським  відділом державної реєстрації актів цивільного стану було надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті від 20 листопада 2020 року №2284/21.27-65, оскільки заявник не надала документи встановленого зразка про смерть особи на території іноземної країни.
Звертає увагу на те, що свідоцтво про смерть чи медичне свідоцтво ОСОБА_2 на території Російської Федерації не подавалось до органів ДРАЦС чи суду, тому немає підстав встановлення смерті особи на території іноземної держави.
Вказує, що заявником не було надано підтвердження того, що після смерті ОСОБА_2 на території Російської Федерації заявник не може отримати свідоцтво про його смерть  чи медичне свідоцтво встановленого зразка, що діє на території України.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про смерть особи на тимчасово окупованій території України.
 
У відзиві представник заявника зазначає що згідно матеріалів справи лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 зразка Російської Федерації забрали на окупованій території України органи ДРАЦС м. Горлівка, ДНР.
Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.
 
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. 
Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
 
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.
 
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 (а.с. 6).
За наявними в матеріалах справи даними, а саме копією медичного свідоцтва про смерть від 25 вересня 2020 року, виданого «Геленджикским отделением ГБУЗ Бюро СМЭ», копією свідоцтва про смерть від 28 вересня 2020 року, виданого «Городским отделом ЗАГС Горловского городского управления юстиции Министерства юстиции ДНР»,  громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Геленджик, Краснодарський край, Російська Федерація (а.с.9-11).
ОСОБА_1 зверталася до Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Кив) з метою реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Геленджик, Краснодарський край, Російська Федерація. Однак листом від 20 листопада 2020 року їй було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки смерть підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28 вересня 2020 року, виданого Міським відділом записів актів громадського стану Горлівського міського управління юстиції ДНР. Однак, вказаний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
 
В порядку ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписану у Мінську 22 січня 1993 року, зокрема, Україною та Російською Федерацією,  документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Статтею 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.ч.3,4).
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
 Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів.
Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.
Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3 Інструкції  про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої  Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 23 травня 2001 року № 32/5/101, реєстрація  смерті   громадян   України,   померлих  за  кордоном,  провадиться  консулом  за  останнім  місцем  проживання  померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання.
Реєстрація   смерті   провадиться  за  письмовою  заявою родичів  померлого,  компетентних  органів   країни   перебування, адміністрації  медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом; довідки про смерть,  виданої компетентними органами держави перебування. Ці документи додаються до актового запису про смерть. 
Свідоцтво про   смерть   видається   близьким родичам померлого, або   надсилається   разом  з  паспортним  документом померлого до Міністерства закордонних справ України  для  передачі зазначеним вище особам.
Згідно з п.п.6,7 Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року  №52/5, документи, складені іноземною мовою, подаються для державної реєстрації актів цивільного стану разом з їх перекладами на українську мову, засвідченими в установленому порядку.  Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
 
Відповідно до Указу Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» м. Горловка значиться в переліку міст тимчасово окупований у Донецькій області.
Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджено особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.
 
Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті
Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦПК України  заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
З наведених обставин справи вбачається, що батько заявника ОСОБА_2 мав зареєстроване місце проживання у м. Горлівка Донецької області. Місцем його смерті заявник  вказує і це підтверджується копією медичного свідоцтва виданого компетентним органом Російської Федерації є м. Геленджик, Краснодарський Край, Російська Федерація. 
Тобто смерть даної особи відбулась на території іноземної держави, а не на тимчасово окупованій території Донецької області, як вказує заявник. А отже положення ст. 317 ЦПК України на вказані правовідносини не розповсюджуються. Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та мотивував своє рішення саме цими положеннями процесуального закону. 
Слід звернути увагу на те, що реєстрація смерті  громадян   України,   померлих  за  кордоном, виходячи з положень наведеного законодавства, може  проводитися  дипломатичними представництвами і консульськими установами України. Крім того, реєстрація смерті може проводитись: за  місцем настання смерті, за  останнім  місцем  проживання  померлого, за місцем поховання. 
Реєстрація смерті органами реєстрації актів цивільного стану, в тому числі дипломатичними представництвами і консульськими установами України,  проводиться  на  підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом; довідки про смерть,  виданої компетентними органами держави перебування.
Таким чином, державна реєстрації смерті відбувається за наявності лікарського свідоцтва про смерть. Посилання заявника на те, що оригінал лікарського свідоцтва нею був наданий до органів, що не визнаються Україною, не є достатньою підставою для встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки вона не позбавлена права на отримання дублікату такого свідоцтва. Враховуючи що, смерть батька заявника  відбулась у строк що не перевищує одного року, вона має право на звернення до органів реєстрації актів цивільного стану за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. А отже обставини неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, які є необхідними для встановлення факту смерті особи в певний час, в порядку п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, в ході розгляду даної справи не є доведеними. У зв`язку з цим відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту смерті ОСОБА_2 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Геленджик, Краснодарський край, Російська Федерація.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1   про встановлення факту смерті.
 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції міста Києва - задовольнити.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2020 року - скасувати та постановити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
Н.В. Поліщук