Номер провадження: 22-ц/813/5038/21 
Номер справи місцевого суду: 511/1901/19
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А.В.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участі секретаря – Дубрянської Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року про відмову у стягненні судових витрат (одноособово суддя Ільящук А.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Вінницька міська рада в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, 

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
07.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Вінницька міська рада в особі органу опіки та піклування (далі-Орган опіки та піклування) про визначення місця проживання малолітньої дитини.
Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.09.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.01.2020 року відмовлено у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат.
Позивачка ОСОБА_1 не погодилась із ухвалою суду від 16.01.2020 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення, яким змінити розподіл судових витрат і стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 015 гривень, посилаючись на незаконність ухвали суду.
Апеляційна скарга представника позивачки ОСОБА_1 зазначає: 
Заочним рішення суду від 20.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у позові. До судових дебатів представник позивачки повідомив суд про надання розрахунку судових витрат на правову допомогу, а 24.12.2019 року представник позивачки надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та докази про розмір витрат на правову допомогу, однак ухвалою суду позивачці відмовлено у стягненні судових витрат.
Відповідно до вимог ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивачка повідомила суд про орієнтовний розмір судових: витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 гривень та витрати на правову допомогу, орієнтовно в сумі 10 000 гривень, тобто позивачкою виконані вимоги ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
Позивачка вважає, що має право на стягнення судових витрат на правову допомогу, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, оскільки факт понесення та розмір таких витрат доводиться належними та допустимими доказами: розрахунком наданих адвокатом послуг від 24.12.2019 року; копією меморіального ордеру від 07.09.2019 року про оплату ОСОБА_1 гонорару адвоката в сумі 5 000 грн.; копією виписки з поточного рахунку АБ «Валерій Вавшко та Партнери» за року про зарахування 5 000 грн. від ОСОБА_1 по договору № 031/2019 від 06.09.2019 року; копією меморіального ордеру від 24.12.2019 року про оплату ОСОБА_1 гонорару адвоката в сумі 5015 грн.; копією виписки з поточного рахунку АБ «Валерій Вавшко та Партнери» про зарахування 5 015 грн. від ОСОБА_1 по договору №031/2019 від 06.09.2019 року; копією акту наданих послуг від 20.12.2019 року; копією договору про надання правової допомоги №031/2019 від 06.09.2019року; копією додатку №1 до договору №031/2019 від 06.09.2019 року.
Відповідачем ОСОБА_2 не заявлялось клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правову допомогу, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
Стаття 1 Закону України "Про судовий збір" визначає поняття судового збору, як збору, що справляється по всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених Законом. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 3 цього Закону судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.
Судовий збір не підлягає сплаті при оскарженні додаткового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Такий правовий висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.12.2019 року під час розгляду справи № 240/6150/18.
Відповідач ОСОБА_2 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат виходив з того, що оскільки заочним рішенням суду від 20.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі, позивачка не має права на відшкодування судових витрат (а.с.131-134).
Висновок суду першої інстанції у цій частині, на час прийняття ухвали суду 16.01.2020 року, відповідав вимогам ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України.
Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, апеляційна скарга на ухвалу суду від 16.01.2020 року підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Постановою Одеського апеляційного суду від 21.01.2021 року задоволено апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 , скасовано заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.12.2019 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, з відповідача  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд стягнув судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції, в розмірі 1 152,60 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а також 5 510 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Оскільки суд апеляційної інстанції шляхом прийняття нового судового рішення про задоволення позову вирішив питання про стягнення судових витрат, ухвала суду першої інстанції про відмову у стягненні судових витрат з підстав відмови у позові, не може залишатись без змін і підлягає скасуванню.
При прийнятті нового судового рішення про задоволення позову судом апеляційної інстанції вирішено питання про стягнення судових витрат, які складаються із витрат на сплату судового збору, а також витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття нової ухвали з питання, яке, у встановленому законом порядку, вирішено судом.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові, що у подальшому стало підставою для скасування заочного рішення суду і прийняття судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позову, ухвала суду першої інстанції про відмову у стягненні судових витрат підлягає скасуванню.
ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНАКеруючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

                             ПОСТАНОВИЛА:         
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року про відмову у стягненні судових витрат – скасувати. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови суду складено 26.01.2021 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я Колесніков

Є.С. Сєвєрова