ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2392/21 Справа № 202/2699/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Уніка”, третя особа: ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Уніка”, третя особа: ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії.
       В обґрунтування позову посилався на те, що 15.12.2019 року він уклав з приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА»» договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби, що підтверджується електронним полісом добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від № DNHOH-19ВF13T.
       Вигодонабувачем за вказаним договором виступає ОСОБА_2 . 
       З 05.03.2020 року по 18.03.2020 рік ОСОБА_2 була госпіталізована у хірургічне судинне відділення комунального закладу «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради з діагнозом: «Варикозна хвороба обох кінцівок», де була прооперована 11.03.2020 року. 
       Згідно п. 7 додатку 1 «Перелік захворювань та розмір страхових виплат» до оферти щодо укладення електронного договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби, від 01.11.2019 року варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування) входить до переліку хвороб, факт настання яких вважається страховими випадками. 
       Зазначає, що пунктом 2.5. оферти за договором встановлюється період очікування страхового випадку - проміжок часу від дати початку дії договору, протягом якого страхове покриття за договором не діє. Період очікування страхового випадку за хворобою «Варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування)» визначено 90 днів, при цьому, у примітці 2 до переліку захворювань та розмір страхових виплат зазначено, що при прийнятті рішення щодо страхової виплати за окремим страховим випадком строк дії періоду очікування страхового випадку може бути переглянуто страховиком в сторону зменшення. 
       На момент операції 11.03.2020 року з дня укладення договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби пройшло 85 днів.
        Зазначає, що повідомив відповідача про страховий випадок, але отримав відповідь про відмову у страховій виплаті, у зв`язку з відсутністю підстав для визнання події страховою бо вона відбулася до закінчення дії періоду очікування. 
       Наголошував, що термін дії карантину, і пов`язаних з ним обмежень на госпіталізацію визначити на той період було неможливо, а також враховуючи ризик перебування будь-якого громадянина в медичній установі під час пандемії COVID-19, та те, що у ОСОБА_2 посилилися клінічні прояви варикозної хвороби кінцівок, враховуючи що до кінця періоду очікування залишилося 5 днів просив суд зменшити період очікування страхового випадку, та зобов`язати відповідача виплатити страхове відшкодування в розмірі 7 500 (сім тисячі п`ятсот) гривен ОСОБА_2 .
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 15.12.2019 року між ОСОБА_1 та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» було укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № DNНОН-19ВF13Т. Вигодонабувачем за даним договором є ОСОБА_2 .
       Договір укладено відповідно до Правил добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби та викладених у оферті умов добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби.
       Відповідно до умов п. 4 договору предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю Застрахованої особи.
       Згідно виписки з медичної карти хворого № 4852 у період з 05.03.2020 року по 18.03.2020 року ОСОБА_2 була госпіталізована в хірургічне відділення Комунального закладу «Міська клінічна лікарні № 4» Дніпровської міської ради з діагнозом - «Варикозна хвороба обох кінцівок», де була прооперована 11.03.2020 року.
       У відповідності до п. 2.5. Оферти за Договором встановлюється період очікування страхового випадку - проміжок часу від дати початку дії Договору (дати поновлення дії страхового покриття за Договором після сплати частини загального страхового платежу в несплачений період страхування), протягом якого страхове покриття за Договором не діє. Період очікування страхового випадку для кожного захворювання, передбаченого Договором, встановлюється строком в календарних днях відповідно до Додатку № 1 Оферти.
       Згідно з п. 7 Додатку № 1 «Перелік захворювань та розмір страхових виплат» до Оферти щодо укладення електронного договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 01.11.2019 року, варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування) входить до переліку хвороб, факт настання яких вважається страховими випадками. Період очікування за даною хворобою становить 90 днів.
       У примітці 2 до вищевказаного переліку визначено, що при прийнятті рішення щодо страхової виплати за окремим страховим випадком, строк дії періоду очікування страхового випадку може бути переглянуто страховиком в сторону зменшення.
       З дня укладення договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 15.12.2019 року до хірургічного втручання, сплинуло 85 днів, та залишалось до закінчення періоду очікування - 5 днів.
       Рішенням від 23.03.2020 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» відмовило ОСОБА_1 у страховій виплаті, у зв`язку із відсутністю обґрунтованих підстав для визнання події страховою.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звернення до суду з вимогою про зменшення періоду очікування страхового випадку та зобов`язання відповідача виплатити страхове відшкодування не є належним способом захисту у розумінні ст. 16 ЦК України.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
       Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
       Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

       Статтею 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства;
       Згідно з частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
       Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
       Частиною першою статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
       Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
       Так, у відповідності до п. 2.5. Оферти за Договором встановлюється період очікування страхового випадку - проміжок часу від дати початку дії Договору (дати поновлення дії страхового покриття за Договором після сплати частини загального страхового платежу в несплачений період страхування), протягом якого страхове покриття за Договором не діє. Період очікування страхового випадку для кожного захворювання, передбаченого Договором, встановлюється строком в календарних днях відповідно до Додатку № 1 Оферти.
       Згідно з п. 7 Додатку № 1 «Перелік захворювань та розмір страхових виплат» до Оферти щодо укладення електронного договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 01.11.2019 року, варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування) входить до переліку хвороб, факт настання яких вважається страховими випадками. Період очікування за даною хворобою становить 90 днів.
       У примітці 2 до вищевказаного переліку визначено, що при прийнятті рішення щодо страхової виплати за окремим страховим випадком, строк дії періоду очікування страхового випадку може бути переглянуто страховиком в сторону зменшення.
       Встановлено, що згідно виписки з медичної карти хворого № 4852 у період з 05.03.2020 року по 18.03.2020 року ОСОБА_2 була госпіталізована в хірургічне відділення Комунального закладу «Міська клінічна лікарні № 4» Дніпровської міської ради з діагнозом - «Варикозна хвороба обох кінцівок», де була прооперована 11.03.2020 року.
       З дня укладення договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 15.12.2019 року до хірургічного втручання, сплинуло 85 днів, та залишалось до закінчення періоду очікування - 5 днів.
       Рішенням від 23.03.2020 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» відмовило ОСОБА_1 у страховій виплаті, у зв`язку із відсутністю обґрунтованих підстав для визнання події страховою.
       Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наголошував, що термін дії карантину, і пов`язаних з ним обмежень на госпіталізацію визначити на той період було неможливо, а також враховуючи ризик перебування будь-якого громадянина в медичній установі під час пандемії COVID-19, та те, що у ОСОБА_2 посилилися клінічні прояви варикозної хвороби кінцівок, враховуючи що до кінця періоду очікування залишилося 5 днів просив суд зменшити період очікування страхового випадку, та зобов`язати відповідача виплатити страхове відшкодування в розмірі 7 500 (сім тисячі п`ятсот) гривен ОСОБА_2 .
       Частинами 1, 2 статті 5 ЦПК визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
       Способи захисту порушеного права визначено частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК), яка визначає, що такими способами можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
       Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.
       При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципом диспозитивності, згідно з яким захист здійснюється виключно у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів і з суворим дотримання приписів статті 16 ЦК у поєднанні з вимогами статті 5 ЦПК.
       У якості способу захисту порушеного права позивачкою обрано: зменшити період очікування страхового випадку, та зобов`язати відповідача виплатити страхове відшкодування в розмірі 7 500 (сім тисячі п`ятсот) гривен ОСОБА_2 .
       Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
       Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: