ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/17271/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на ухвалу Дніпропетровського   окружного адміністративного суду   від 29.12.2020 р. (суддя Голобутовський Р.З.)  по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и В:

24.12.2020 р. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»  звернулося  до Дніпропетровського     окружного адміністративного суду   з адміністративним позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, де просили визнати протиправними дії  Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо зазначення в пункті 7 «Екологічних умов провадження планованої діяльності» Висновку з оцінки впливу на довкілля № 21/01-201910214687/1 від 16.10.2020 (опублікованого 20.10.2020) вимоги наступного змісту:  «до початку провадження планованої діяльності здійснити додаткову оцінку впливу на довкілля планованої діяльності з «Реконструкції та розвитку кар`єрів № 2-біс та №3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 р. – до кінця відпрацювання. Кар`єр № 2-біс в Інгулецькому та Центрально – Міському районах м. Кривого Рогу.
28.12.2020 р. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрите провадження по справі та призначене до розгляду за правилами загального позовного провадження.
28.12.2021 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, де просили: забезпечити позовні вимоги шляхом зупинення дії пункту 7 «Екологічних умов провадження планованої діяльності» Висновку з оцінки впливу на довкілля № 21/01-201910214687/1 від 16.10.2020 (опублікованого 20.10.2020)  наступного змісту:  «до початку провадження планованої діяльності здійснити додаткову оцінку впливу на довкілля планованої діяльності з «Реконструкції та розвитку кар`єрів № 2-біс та №3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 р. – до кінця відпрацювання. Кар`єр № 2-біс в Інгулецькому та Центрально – Міському районах м. Кривого Рогу.
Заява мотивована тим, що невжиття вказаних заходів очевидно може призвести до порушення права позивача на здійснення господарської діяльності при наявності діючого дозвільного документу – Спеціального дозволу;  соціально - трудові коливання- простій/звільнення працівників, зменшення відрахування на забезпечення соціальних гарантій; фактичне зупинення діяльності позивача негативно вплине на бюджетні відрахування до Державного бюджету, а також припинення діяльності може вплинути на екологічне середовище (затоплення кар`єру, зсувні деформації стінок Кар`єру, потрапляння забруднюючих речовин (масла, дизпалива… в балку Грушувато).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 р.  заява ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» задоволена.
Ухвала суду мотивована тим, що оскільки п. 7 розділу «Екологічні умови» висновку встановлено, що  до початку провадження планованої діяльності необхідне проведення  додаткової оцінки впливу на довкілля, тривалість чого не менше трьох – чотирьох місяців та з 01.01.2021 р. позивач не зможе здійснювати господарську діяльність на об`єкті, що може призвести до негативних наслідків таких як затоплення кар`єру -  Кар`єр №2 – біс, псування техніки та потрапляння забруднюючих речових в балку Грушувато, деформації на бортах Кар`єру, соціально – трудових труднощів та працевлаштування великої кількості працівників і  зменшення сплати податків до Державного бюджету.
Не погодившись з ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 р., та в задоволенні заяви ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» – відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про забезпечення позову вказує на дочасне вирішення спору, оскільки вимоги зазначеної заяви є тотожними позовним вимогам. Крім того, вважають, що суд, задовільнивши заяву позивача, фактично взяв на себе повноваження відповідача, надавши позивачу можливість отримати дозвільний документ для здійснення діяльності з «Реконструкції та розвитку кар`єрів №2-біс та №3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн т. в рік на період з 2020 р. до кінця відпрацювання. Кар`єр №2-біс в Інгулецькому та Центрально – Міському районах м. Кривого Рогу» без встановлення екологічних умов провадження планованої діяльності, що в подальшому може мати негативні наслідки для довкілля та загрозу екологічній безпеці. Також зазначили, що в ухвалі суду не наведено очевидних ознак протиправності дій відповідача, пов`язаних із здійсненням процедури оцінки впливу на довкілля та видачі позивачу висновку з ОВД від 16.10.2020 р № 21/01-201910214687/1.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просила задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі, та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є власником спеціального дозволу на користування надрами № 4482 від 01.11.2007 р., отриманого з метою видобування залізистих магнетитових кварцитів з комплексним використанням сировини Новокриворізького родовища. Строк спеціального дозволу на користування надрами –                                 26.03.2038 р.
Статтею 51 Кодексу України Про надра передбачено, що «Розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно з затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр».
Відповідно розділу 3 Положення про проектування гірничодобувних підприємств України та визначення запасів корисних копалин за ступенем підготовленості до видобування, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України № 221 від  07.05.2004 р., Зміст розділів проекту на будівництво нового, розширення, реконструкцію або технічне переоснащення гірничодобувного підприємства включає: розділ 3.1. Склад проекту:…, зокрема,  3.1.3. Оцінка впливу на навколишнє середовище».
Статтею 1 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначено, що  « 1) вплив на довкілля (далі - вплив) - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів;».
Статтею 2 Закону передбачено, що  « 1. Оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає:
1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону;
2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7, 8 та 14 цього Закону;
3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації;
4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини;
5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону».
Судом встановлено, що позивач розробив проект «Реконструкція та розвиток кар`єрів № 2-біс та № 3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 р. - до кінця відпрацювання. Кар`єр № 2- біс в Інгулецькому та Центрально-Міському районах м. Кривий Ріг».
У відповідності до норм Закону України  «Про оцінку впливу на довкілля», позивач здійснив оцінку впливу на довкілля планованої діяльності. Процедура пройшла всі необхідні стадії - в тому числі, публікацію Звіту та громадське обговорення. За результатами такої процедури відповідачем видано висновок з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, який опубліковано в Єдиному Реєстрі з оцінки впливу на довкілля 20.10.2020 року.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує на той факт, що опублікований 20.10.2020 року Висновок з оцінки впливу на довкілля № 21/01- 201910214687/1 по змісту частково не відповідає вимогам статті 9 Закону України  «Про оцінку впливу на довкілля», оскільки   в порушення п. 7 ч. 5 ст.9 Закону   пункт 7 екологічних умов провадження господарської діяльності висновку з оцінки впливу на довкілля не містить строків здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля на іншій стадії проектування, не вказує на стадію проектування та не містить відповідного належного обґрунтування необхідності її проведення, що не відповідає принципу юридичної визначеності.
Крім того,  позивач зазначає, що  відповідачем вказано у висновку (п. 7 розділу Екологічні умови), що додаткову оцінку впливу на довкілля потрібно здійснити до початку провадження планованої діяльності. Проте, висновок надано саме на провадження планованої діяльності, що знову ж таки породжує юридичну невизначеність рішення органу державної влади.
Так як планована діяльність полягає у видобутку корисних копалин згідно дозвільного документу (в розумінні Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та Закону України "Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності"), а саме - спеціального дозволу на користування надрами № 4482 від 01.11.2007, таке формулювання ("здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля до початку планованої діяльності") протиправно обмежує здійснення діяльності позивача за спеціальним дозволом.
Таким чином, судом встановлено, що позивач не погоджується з висновком відповідача, в зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідною позовною заявою про визнання протиправними дій відповідача щодо зазначення в п. 7 «Екологічних умов провадження планованої діяльності»  Висновку з оцінки впливу на довкілля  вимоги  про проведення додаткової оцінки впливу на довкілля планованої діяльності та в заяві про забезпечення позову просять зупинити дію п. 7 «Екологічних умов провадження планованої діяльності»  Висновку з оцінки впливу на довкілля   від 16.10.2020 р. 
Як вбачається  з матеріалів справи,  Міндовкілля за результатами аналізу з ОВД встановлена неможливість оцінити вплив планованої діяльності позивача на компоненти довкілля без проведення додаткових досліджень, а тому висновком з ОВД на позивача покладено обов`язок до початку провадження планованої діяльності здійснити додаткову оцінку впливу на довкілля.  Також відповідач зазначає, що на даний час Кар`єр №2-біс є діючим та планованою діяльністю передбачається продовжувати видобуток руди на дні кар`єру з одночасним поступовим пониженням гірничих робіт.
Згідно з ч. 1, 2   ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною 1   статті 151 КАС України   позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Відповідно до частини 2   статті 151 КАС України   суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, насамперед, забезпечення позову – це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
При цьому,   статтею 152 КАС України визначено, що у заяві мають бути наведені та обґрунтовані підстави і необхідність забезпечення позову.
Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, подаючи заяву про забезпечення позову та, перераховуючи  можливі негативні наслідки у випадку незадоволення даної заяви, жодних доказів на підтвердження необхідності забезпечення позову  - не надав.
Крім того, аргументація заяви про забезпечення позову у спосіб зупинення дії 7 «Екологічних умов провадження планованої діяльності»  Висновку з оцінки впливу на довкілля   від 16.10.2020 р. подібна  до обгрунтування та мотивації позовної заяви, де позивач оскаржує дії відповідача щодо зазначення п. 7  «Екологічних умов провадження планованої діяльності»  Висновку з оцінки впливу на довкілля   від 16.10.2020 р., законність чого судом не вирішено, а тому задоволення заяви може призвести до дочасного вирішення спору, що є неприпустимим.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 813/3354/18 від 21.02.2019 р. 
Приймаючи до уваги вищевикладене, судом встановлено, що   небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту,   поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Натомість, клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову не містить наведення та обґрунтування підстави і необхідності забезпечення позову згідно зі ст. 150-152 КАС України, а фактично зводиться до доводів, якими позивач обґрунтовує предмет та підстави позову, а також обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням прав та інтересів позивача. 
Отже наведені позивачем доводи не є свідченням існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково надав оцінку аргументам позивача, які зазначені як підстави позову, а також   не врахував, що, лише, наявність судового спору не може бути однозначною підставою для забезпечення позову на підставі вказаних заявником обставин.
За таких обставин суд не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог, в зв`язку з чим  зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи, не надають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвели до помилкового вирішення заяви про забезпечення позову, а тому, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Згідно з п. 2 ч. 1   ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1   ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
                        Керуючись ст.ст. 315,317,321,322,325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
  Апеляційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України  - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського   окружного адміністративного суду   від 29.12.2020 р.  – скасувати.
В задоволенні заяви  Публічного акціонерного товариства «АрселорМітал Кривий Ріг»   про  забезпечення позову – відмовити.
                    Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту  постанови.      

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова