ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2406/21 Справа № 204/4632/20 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
       В обґрунтування позову посилалася те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2020 року розірвано. 
       Від шлюбу вони мають малолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
       На даний час спільне господарство з відповідачем не ведуть, позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. 
       З травня 2020 року відповідач не надає їй матеріальну допомогу на виховання та утримання спільних дітей, а також на її утримання. Матеріальне становище на даний час скрутне, доходів окрім мізерної допомоги від держави у неї немає. 
       Відповідач працює приватним підприємцем, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить.
       Враховуючи зазначене, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку до досягнення дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-х річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів – задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання його дружини ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 липня 2020 року і до досягнення дитиною трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Вирішено питання щодо судового збору.
       Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Зазначає, що він не має можливості сплачувати на утримання дружини аліменти, оскільки на його утриманні знаходиться його батько, який є пенсіонером та є інвалідом першої — Б групи та потребує постійного стороннього догляду.
Крім того, згідно виконавчого провадження № 63183501 з нього стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідач доводиться батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на утриманні позивачки – ОСОБА_2 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років.
       Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, на її утримання по досягненню дитиною трьох років, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання позивача, яка не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, натомість відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, проте не може погодитись з визначеним судом розміром аліментів, виходячи з наступного.
       Частинами другою, четвертою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
       Відповідно до частини першої статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
       Таким чином, з аналізу зазначених норм закону вбачається, що стягнення з відповідача коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку можливе незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
       Подання суду доказів того що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині до досягнення дитиною трирічного віку.
       Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Як вбачається з матеріалів справи, відповідач доводиться батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на утриманні позивачки – ОСОБА_2 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років.
        Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, натомість відповідач, який працездатний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання позивача.
       У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х річного віку, але визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції не встановив обставини, що мають значення по справі.
       Так, колегією суддів встановлено, що відповідно до судового наказу, виданого Красногвардійським районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 25 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
       02 жовтня 2020 року відкрито ВП № 63183501 на підставі судового наказу № 204/4026/20 виданого 13.07.2020 року. 
       Враховуючи зазначене, визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням матеріального стану відповідача, знаходження його у працездатному віці, з урахуванням того, що з відповідача також стягуються аліменти на утримання його малолітніх дітей, колегія суддів вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-х річного віку, у розмірі 1/6 зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а не в розмірі 1/4 частини заробітку, визначеному судом першої інстанції, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апелянта в цій частині заслуговують на увагу.
       Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він має на утримані непрацездатного батька, який потребує сторонньої допомоги, оскільки відповідачем не надано доказів, що саме він надає йому таку допомогу. 
       Також відповідачем по справі не доведено належними та допустимими доказами того факту, що він не має матеріальної можливості надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення малолітньою дитиною віку трьох років зважаючи на те, що він є працездатною особою.
       На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення малолітньою дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку та зменшення цього розміру з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
       Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року змінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення малолітньою дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку та зменшення цього розміру з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.
       В іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: