УХВАЛА
 
12 січня 2021 року
м. Київ
справа № 320/2489/18
провадження № 51-34 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області                       від 08 липня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 30 вересня 2020 року.
Оскаржені судові рішення
1.  Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Мелітополя Запорізької області, 
засуджено за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 18340,29 грн, та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.
2.  Судом першої інстанції встановлено, що 15 січня 2018 року приблизно о 03:00, знаходячись у себе вдома та діючи на ґрунті раптово виниклої в ході сварки особистої неприязні до ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, наніс не менше 17 ударів руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок потерпілого, тим самим заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких 28 січня 2018 року у лікарні настала смерть потерпілого. 
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі 
3.  У касаційній скарзі захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить судові рішення щодо                                   ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
4.  На обґрунтування своїх вимог зазначає, що дії засудженого не вірно кваліфіковано як умисне тяжке тілесне ушкодження, оскільки судами попередніх інстанцій не враховано, що потерпілий першим почав завдавати тілесні ушкодження ОСОБА_5 , коли той знаходився в безпорадному стані.
5.  Сторона захисту вважає, що суди мали застосувати до засудженого положення статей 36, 124 КК.
6.  Також захисник зазначає, що судами необґрунтовано зазначено про нанесення 17 ударів засудженим потерпілому, оскільки про кількість ударів у висновках судово-медичної експертизи не вказано.
7.  Сторона захисту вважає, що апеляційний суд необґрунтовано відхилив довід про те, що ОСОБА_5 суд першої інстанції продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без його участі.
8. Також судами при обранні міри покарання засудженому не враховано низку обставин, які його пом`якшують.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 30 вересня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                           ОСОБА_3