ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 р.	Справа № 440/3563/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року
(ухвалену суддею    Бойко С.С., повний текст 23.10.2020 р.)  по справі № 440/3563/20
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми),      третя особа          Полтавська регіональна філія державного підприємства "Національні інформаційні системи",  
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просив: визнати протиправною бездіяльності щодо не надання доступу до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України та поновлення в Єдиному реєстрі нотаріусів після сплину 6-ти місячного строку тимчасового блокування на підприємстві на підставі наказу Головного територіального управління юстиції в Полтавській області від 10.12.2019 р. "Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 ";  зобов`язати Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) направити до Полтавської регіональної філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" повідомлення щодо відновлення заблокованого на підставі наказу Головного територіального управління юстиції в Полтавській області від 10.12.2019 р. "Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 " доступу приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Суми), подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про нотаріат", Порядку забезпечення доступу осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій, до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2015р. № 2586/5,  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивач  подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що наказом Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 10.12.2019 р. № 656 "Про зупинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 " зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 10.12.2019 р. до вирішення питання по суті (не більше як на шість місяців) з посиланням на пункт 8 частини першої статті 29-1 Закону України "Про нотаріат".
Враховуючи те, що зупинення нотаріальної діяльності позивача  відбулося на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 10.12.2019 р. № 656 строком не більше шести місяців, то останнім днем зупинення нотаріальної діяльності позивача є 10.06.2020 р.
Проте,  відповідачем, в порушення наведених вимог чинного законодавства, до цього часу не направлено до Полтавської регіональної філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" повідомлення про відновлення діяльності позивача та надання йому доступу до реєстрів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції  виходив з того, що  відповідачем в порушення  вимог чинного законодавства  після закінчення строку, передбаченого наказом Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 10.12.2019 р. № 656 не відновлено  діяльність позивача та не надано йому доступу до Єдиних та Державних реєстрів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 29-1 Закону України "Про нотаріат", нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії таких обставин, як, зокрема, у разі направлення територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю - до вирішення питання по суті, але не більш як на шість місяців.
Згідно із абз. 2 п. 9 Порядку забезпечення доступу осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій, до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, затвердженого Міністерством юстиції України від 15.12.2015р. №2586/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15.12.2015 р. за № 1568/28013 встановлено, що після спливу строку тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, доступ до реєстрів надається за відповідним повідомленням суб`єкта, визначеного у пункті 2 цього Порядку, не пізніше наступного робочого дня з дати його отримання, але не раніше спливу строку такого блокування.
Пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного реєстру нотаріусів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 13.10.2010р. №2501/5, підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру нотаріусів є повідомлення територіальних органів Міністерства юстиції про поновлення нотаріальної діяльності нотаріуса, який займається приватною нотаріальною діяльністю.
Відповідно до п. 2.2 вказаного Порядку, територіальні органи Міністерства юстиції в день виникнення підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру, але не пізніше наступного робочого дня, надсилають Адміністратору повідомлення в паперовій або електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання для внесення таких відомостей до Єдиного реєстру за формою, встановленою у додатках 1-3 до цього Порядку.
Аналіз  вищевказаних норм законодавства вказує, що що після спливу строку зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса та тимчасового блокування доступу до Державних реєстрів, інформація про поновлення нотаріальної діяльності та відновлення доступу до реєстрів здійснюється адміністратором на підставі відповідного повідомлення територіального органу Міністерства юстиції в день виникнення підстав для внесення відповідних відомостей до реєстру, але не пізніше наступного дня.
Таким чином, останнім днем зупинення нотаріальної діяльності позивача є 10.06.2020 р., проте, як встановлено судовим розглядом,  відповідачем, з урахуванням вказаної дати, не було  направлено до Полтавської регіональної філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" повідомлення про відновлення діяльності позивача та надання йому доступу до реєстрів, що становить протиправну бездіяльність відповідача як суб`єкта владних повноважень. 
Доводи апелянта, що відповідач та третя особа не вживали заходів з блокування доступу позивача до відповідних реєстрів, а сам позивач, відповідно до пункту 2 Порядку забезпечення доступу осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій, до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, затвердженого Міністерством юстиції України від 15.12.2015р. №2586/5, мав звернутися після спливу строку тимчасового блокування доступу до реєстрів з відповідним повідомленням, на підставі якого поновлюється доступ, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.  
Судовим розглядом встановлено, що блокування позивачу доступу до реєстрів стало наслідком саме зупинення його нотаріальної діяльності, що мало місце згідно наказу відповідача від 10.10.2019 р. № 656. 
Також матеріали справи містять лист відповідача від 18.06.2020р. № 26916/22/20, згідно якого позивачу фактично відмовлено у відновленні доступу до реєстрів з посиланням на те, що Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату не вирішено питання про анулювання свідоцтва позивача про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Таким чином позивачем було дотримано передбачену Порядком № 2586/2 процедуру, що, враховуючи встановлений наказом відповідача від 10.12.2019р. №656 строк зупинення нотаріальної діяльності (до10.06.2020р.), передбачає необхідність відновлення доступу до відповідних реєстрів, з метою здійснення власно нотаріальної діяльності.  
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням  вищевикладеного, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують. 
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо інших доводів  апелянта суд зазначає, що вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року по справі № 440/3563/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. . 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  08.02.2021 року