УХВАЛА

24 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 540/1138/20
адміністративне провадження № К/9901/7794/21
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу Рейніша Леоніда Валерійовича - представника  ОСОБА_1 
на ухвалу    П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року
у справі 540/1138/20 за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Григоренка Михайла Юрійовича про скасування постанови про відкладення проведення виконавчих дій, -
УСТАНОВИВ:
05 березня 2021 року до Верховного Суду через систему «Електронний Суд» надійшла касаційна скарга Рейніша Леоніда Валерійовича - представника  ОСОБА_1 на ухвалу  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі № 540/1138/20.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, необхідно зазначити наступне.
Згідно із частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Пунктом 1 частини першої статті 59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. 
Згідно з частиною 2 статті 59 КАС України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.
Подана касаційна скарга підписана Рейнішем Леонідом Валерійовичем - представником ОСОБА_1 , проте у матеріалах касаційної скарги відсутній документ, який би підтверджував повноваження Рейніша Л.В. на підписання та подання касаційної скарги.
Зокрема, як вбачається з матеріалів касаційної скарги, останню подано та підписано представником Рейнішем Леонідом Валерійовичем - представником Зіцера Миколи Семеновича на підставі довіреності від 21 травня 2019 року, місто Ганновер, Федеративна Республіка Німеччина, на якій проставлено підпис позивача та зазначення " ОСОБА_1 ". Довіреність, копія якої додана до касаційної скарги, складена українською мовою. Також до копії довіреності додано два аркуші з текстом німецькою мовою.
Згідно з частинами 5, 6  статті 59 КАС України, відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
У відповідності до частини 8  статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Таким чином, у разі звернення фізичної особи до суду через її представника суду має бути надано оригінал або належним чином завірена копія документу, що підтверджує повноваження представника.
Відповідно до    статті 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.
Консульська легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.
Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана    Законом України від 10 січня 2002  року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів"  та вступила в силу в Україні в 2003 році.
Згідно із статтею 1 Гаазької конвенції, ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.
Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються:
a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.
Отже, у силу приписів пункту "d" частини 2 статті 1 Гаазької конвенції довіреність, видана особою приватного права, є офіційним документом та на неї поширюються вимоги цієї конвенції.
Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.
Згідно з положеннями Конвенції, документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.
Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.
Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного відповідно до Конвенції та звільнення його від процедури консульської легалізації, він повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.
Додані до копії довіреності два аркуші з текстом німецькою мовою, на одному з яких міститься напис «Apostille», не містить перекладу на державну мову, якою здійснюється судочинство, що не дає змоги встановити автентичність підпису та якість особи, яка поставила підпис на довіреності, а також посвідчення підпису на довіреності уповноваженою особою.
На підставі зазначеного, Суд дійшов висновку, що надані через систему "Електронний суд" до суду ксерокопія довіреності українською мовою, складеною фізичною особою у Федеративній Республіці Німеччині, а також копії двох аркушів німецькою мовою (в тому числі з написом «Apostille») не є документом, що посвідчують адміністративну процесуальну дієздатність ОСОБА_3 , як повноважного представника позивача.
Згідно з пунктом першим частини п`ятої    статті 332 КАС України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
За таких обставин, відсутні підстави для прийняття до розгляду вказаної касаційної скарги, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Враховуючи вимоги пункту першого частини п`ятої    статті 332 КАС України, касаційна скарга підлягає поверненню.
Керуючись статтями    3,    332 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Рейніша Леоніда Валерійовича - представника ОСОБА_1 на ухвалу  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі № 540/1138/20  -  повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Верховного Суду                                                                                                              В. Е. Мацедонська