ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 березня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/1869/18
провадження № 22-ц/4809/60/21 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
при секретарі – Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та Товариства з додатковою відповідальністю «НЕОАЛЬЯНС» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області у складі судді Степанова С.В. від 04 червня 2020 року, а також за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказане судове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «НЕОАЛЬЯНС», треті особи - Новгородківська державна нотаріальна контора Кіровоградської області, Відділ з питань Державної реєстрації Долинської міської ради Кіровоградської області про визнання договору міни недійсним, визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,- 

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що їх батькові ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належала земельна ділянка сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 3521987800:02:000:0042, площею 8,63 га, що розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.
Вказали, що 15 березня 2012 року ОСОБА_6 , який був уповноважений їх батьком діяти в його інтересах на підставі довіреності від 28.03.2005, уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки з Товариством з додатковою відповідальністю «НЕОАЛЬЯНС», відповідно до якого розмір орендної плати складає 3% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням індексації, що в грошовому виразі складає 5421,27 грн, та в разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення. 
Проте орендної плати за договором він не отримував, що, як зазначено, підтверджується рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 01.04.2015, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19.05.2015, яким зобов`язано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 орендну плату за користування земельною ділянкою протягом 2012-2014 роки в сумі 13 824,24 грн.
Вказали, що 23.10.2015 їх батько скасував доручення від 28.03.2005 за яким уповноважив ОСОБА_7 , користуватися і розпоряджатися належною йому земельною ділянкою.
Під час оформлення спадщини після смерті батька їм стало відомо, що на підставі договору міни від 04.03.2015 їх батько втратив право власності на вказану земельну ділянку, проте набув таке право на земельну ділянку за кадастровим номером 3523455100:02:003:1028, площею 0,01 га.
Вважають вказаний договір міни земельних ділянок недійсним з тих підстав, що міна земельних ділянок відбулася між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 із порушенням умов, передбачених статтею 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
Також вказують, що протягом 2015-2018 роки вони як спадкоємці не отримували орендну плату за користування спірною земельною ділянкою, що є підставою для розірвання договору оренди землі, як систематичне невиконання зобов`язань за договором щодо сплати орендної плати. Борг ТДВ «Неоальянс» за 2015-2018 роки перед ними складає 31 074,71 грн, пеня – 44 048,36 грн, 3% річних в сумі 1206,28, індекс інфляції в сумі 4406,39 грн, а всього 80 735,74 грн.
Посилаючись на ці обставини, позивачі просили визнати недійсним договір міни земельних ділянок від 04.03.2015; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером 3521987800:02:000:0042; в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 визнати за ними право власності по Ѕ частині на вказану земельну ділянку; розірвати договір оренди землі від 15.03.2012 та стягнути з ТДВ «Неоальянс» на їх користь вказану суму заборгованості.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2020 року задоволено частково. 
Визнано недійсним договір міни (обміну) земельних ділянок, укладений 04.03.2015 року між ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 , який діяв на підставі довіреності серії ВСА №467571 посвідченої 28.03.2005 року державним нотаріусом Долинська державна нотаріальна контора вимог Кіровоградської області Фоміних В.В за реєстром №667 та ОСОБА_1 посвідчений державним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області Голобородько О.В., зареєстрований в реєстрі за № 231.
Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 3521987800:02:000:0042, для ведення товарного сільськогосподарського виробництв, площею 8.63 га, що розташована на території Суходільської сільської рада Долинського району Кіровоградської області.
У задоволені решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просять рішення суду в частині не задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити. 
Також в апеляційній скарзі просять рішення суду скасувати ОСОБА_1 та Товариство з додатковою відповідальністю «Неоальянс» з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку до наступного. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дочками ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 10,11/.
Згідно копії заповіту від 08.12.2014 року, ОСОБА_5 заповів усе своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.9/.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкували земельну ділянку площею 8,7777 гектарів, кадастровий номер 3521987800:02:000:0141, яка розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області /а.с.11/.
Також на праві приватної власності ОСОБА_5 належала земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 8,64 га, що розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю серії І-КР № 017944 /а.с. 12/.
Згідно копії довіреності від 28.03.2005 року, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_7 користуватись і розпоряджатись земельною ділянкою площею 8,64 га, яка розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області /а.с.15/.
       Відносно цієї земельної ділянки між ОСОБА_6 , який діяв згідно довіреності ВАС № 467571 посвідченої 28.03.2005р. державним нотаріусом Фоміних В.В. за № 667 від імені ОСОБА_5 та ТДВ «Неоальянс» було укладено договір оренди землі строком на 10 років /а.с.13-14/.
03.03.2015 між ОСОБА_5 , в особі представника ОСОБА_8 , який діяв на підставі довіреності серії ВСА №467571 посвідченої 28.03.2005 року та ОСОБА_1 було укладено договір міни (обміну) земельних ділянок про обмін земельної ділянки, площею 0,0100га, що розташована на території Новгородківської селищної ради, Новгородківського району Кіровоградської області на земельну ділянку, площею 8,6391га, що розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області Голобородько О.В. 04.03.2015 та зареєстрований в реєстрі за № 231 /а.с. 37-39/.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору міни (обміну) земельних ділянок та скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, виходив з того, що відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» обмін можливий лише до отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки та за схемою «пай» на «пай», разом з тим сторони таких умов при укладенні договору міни не дотримали. Оскільки іншого порядку обміну земельними ділянками чинне законодавство не передбачає, оспорюваний договір є недійсним як такий, що порушує встановлений пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України мораторій на відчуження земельних ділянок.
Проте відповідні висновки суду першої інстанції є помилковими.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (стаття 78 ЗК України).
Відповідно до статей 177, 181 ЦК України, статті 79 ЗК України земельна ділянка є об`єктом цивільних прав.
Земельне законодавство ґрунтується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом (пункт «в» частини першої статті 5 ЗК України).
Тобто власник земельної ділянки має повноваження щодо володіння, користування та розпорядження нею, а держава не повинна втручатися у здійснення громадянами свого права розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі їх придбання за договором міни.
Пункт 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору, встановлював, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, не допускається:
а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;
б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.
Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, в порядку, визначеному цим Законом.
Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
Таким чином, оборотоздатність земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв) є обмеженою.
Проте заборона відчуження, встановлена вказаним пунктом, передбачала винятки, зокрема, можливість обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону.
За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін (стаття 715 ЦК України).
Міна (обмін) земельних часток (паїв) відповідно до вимог закону є цивільно-правовою угодою, яка, однак, може укладатися та реалізовуватись лише у порядку, передбаченому в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
У статті 5 цього Закону вказано, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку.
Частиною першою статті 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що у разі, якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву.
Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах своїх повноважень сприяють обміну земельними ділянками (частина друга вказаної статті).
Аналіз змісту статті 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» свідчить, що вона не забороняє можливість обміну земельними ділянками, які використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в інших випадках, ніж той, який визначений у частині першій цієї статті.
Наявність у сільських, селищних, міських рад і районних державних адміністрацій передбачених статтею 5 цього Закону повноважень оформляти матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку, не виключає можливість обміну згідно з чинним законодавством земельними ділянками, на які вже були видані державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).
За таких обставин укладення договору міни земельних ділянок після оформлення правовстановлюючих документів на них не суперечить пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору.
Відповідні висновки щодо застосування Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у взаємному зв`язку з положеннями розділу Х «Перехідні положення» ЗК України викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 227/1506/18.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недійсності оспорюваного договору міни як такого, що укладений з порушенням законодавства і всупереч мораторію, закріпленому пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 04.03.2015 набула права власності на спірну земельну ділянку відповідно до закону, дана земельна ділянка не може входити до складу спадщини померлого ОСОБА_9 , тому це виключає визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на неї в порядку спадкування. 
З цих же підстав задоволенню не підлягають вимоги щодо розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.
З огляду на викладене та відповідно до ст. 379 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених вимог з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у визнанні недійсним договору міни (обміну) земельних ділянок та скасування державної реєстрації права власності.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги по 528 грн.60 коп.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та Товариства з додатковою відповідальністю «НЕОАЛЬЯНС» задовольнити частково.
Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2020 року скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «НЕОАЛЬЯНС» в частині визнання недійсним договору міни земельних ділянок від 04 березня 2015 року та скасування державної реєстрації права власності.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 528 грн.60 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 528 грн.60 коп.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.03.2021

Судді: 

О.А. Письменний О.Л.Дуковський Л.М. Дьомич