ПОСТАНОВА 
іменем України

10 березня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 391/474/20
провадження № 22-ц/4809/347/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», 
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2020 року у складі судді Червонописького В.С.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі по тексту – АТ «Державний ощадний банк України») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову вказало, що 05 вересня 2017 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , за умовами якого банк встановив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 12570,00 грн. Заява не містить умов кредитування, лише вказівку на те, що умови є невід`ємною частиною договору та вони розміщені на веб-сайті Банку. У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом 14 серпня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 16 642,44 грн. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань позивач просив стягнути на свою користь зазначену заборгованість та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія – Кіровоградське обласне управління, залишок кредитної заборгованості у сумі 963,70 грн, а саме 3% річних – 400,97 грн; 3% річних – 109,38 грн; сума втрат від інфляції – 296,01 грн; сума втрат від інфляції – 162,34 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія – Кіровоградське обласне управління, витрати по сплаті судового збору у сумі 126,12 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням АТ «Державний ощадний банк України»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати  в частині розподілу судових витрат,і ухвалити нове судове рішення про стягнення з відповідача на його користь судовий збір, сплачений при подачі позову, у повному розмірі - 2102,00 грн, оскільки відповідач частково розрахувався з позивачем після подачі позову. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині, що оскаржується.
Стягуючи з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 126,12 грн суд першої інстанції виходив із положень п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України. 
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.
Поняття судового збору визначено у ст.1 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Статтею третьою Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви.
Частиною першої ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141  ЦПК України.
Згідно з п.4 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Як убачається з письмових доказів по справі АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду у серпні 2020 року з позовом до  ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у розмірі 16 642,44 грн (а.с.2-5).
За подання вказаної позовної заяви банк сплатив судовий збір у розмірі 2012 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 19 серпня 2020 року №0832952812 (а.с.6).
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2020 року було відкрито провадження по справі (а.с.32-33).
04 листопада 2020 року та 30 листопада 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» надало до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі та повідомив суд, що за період розгляду справи в суді відповідачем проводилося часткове погашення заборгованості і залишок заборгованості складає:3% річних – 400,97 грн; 3% річних – 109,38 грн; сума втрат від інфляції – 296,01 грн; сума втрат від інфляції - 162,34 грн; судовий збір - 2012 грн, які просив стягнути з відповідача (а.с.55, 61).
Враховуючи викладене вище колегія суддів приходить до висновку, що банк не відмовлявся від частини позовних вимог, а погашення боргу відповідачем здійснювалося після пред`явлення до нього позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції помилково не застосував положення ч.3 ст.142 ЦПК України, відповідно до яких, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Враховуючи те, що позивачем не подавалась заява про відмову від позовних вимог тому в порядку розподілу судових витрат з відповідача підлягають стягненню на користь банку понесені судові витрати, а саме за сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 2102 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині розподілу судових витрат, допустив порушення норм процесуального права, тому рішення суду в частині стягнення судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про стягнення з відповідача судових витрат у повному обсязі, а саме у розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити. 
Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» 126,12 грн судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. 
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2 ), на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія – Кіровоградське обласне управління (код 09323408, р/р НОМЕР_3 в ОПЕРВ в філії Кіровоградське облуправління АТ «Ощадбанк», МФО 323475) витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова 

В.В. Черненко