Постанова                                    
Іменем України
 
10 лютого 2021 року 
м. Київ
 
справа № 2-5015/10
 
провадження № 61-15945св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),             Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,        
представник позивача - адвокат Коновал Олена Василівна,
відповідач - ОСОБА_2,
особа, яка подала апеляційну скаргу,- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Коновал Оленою Василівною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М.,               Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 

 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до   ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
 
Позовна заява мотивована тим, що між нею та відповідачем 02 червня            2000 року було зареєстровано шлюб.
За час перебування у шлюбі ними у 2006 році було придбано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку,                      що розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,1505 га. Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 32224X1600:02:006:00X8 засвідчується державним актом серії ЯГ №243650.
 
Вказувала, що у 2006 році на цій земельній ділянці було розпочато будівництво приватного житлового будинку. Будівництво здійснювалось на підставі рішення сільської ради села Гатне та відповідно до проектної документації, затвердженої відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської РДА 20 червня 2006 року.
Вартість земельної ділянки за даними Акту оцінки складає 1 346 534 грн, вартість об`єкта незавершеного будівництва складає 800 000 грн,                            і складається із вартості сукупності витрачених під час спорудження об`єкта будівельних матеріалів та вартості будівельних послуг.
 
Стверджувала, що ОСОБА_2 в добровільному порядку розділити спільно нажите майно не бажає.
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд поділити майно, що є спільною власністю подружжя, виділивши: ОСОБА_2 :
- 0,07525 га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,1505 га, що складає 1/2 частину, вартість частки складає 673 268 грн;
- 1/2 частину об`єкт незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку на дві сім`ї за адресою АДРЕСА_1 , вартість частки складає 400 000 грн; 
- та інше майно зазначене у позові, а всього на суму 1 106 968 гривень.
виділивши їй: 
- 0,07525 га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,1505 га, що складає 1/2 частину, вартість частки складає 673 268 грн.
- 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку на дві сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , вартість частки складає 400 000 грн;
- та інше майно зазначене у позові, а всього на суму 1 106 968 гривень.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Коцюрби М. П. від 29 грудня 2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено.
Виділено ОСОБА_2 :
- 0,07525 га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,1505 га, що складає 1/2 частину, вартість частки складає 673 268 грн; 
- частину об`єкту незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку на дві сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , вартість частки складає 400 000 грн.; 
- ноутбук «Мітак» вартістю 3000 грн; 
- відеокамеру цифрова марки «Панасонік» вартістю 5 000 грн; 
- гірський спортивний велосипед вартістю 15 000; 
- легкий алюмінієвий човен «Мста-Н» з електромотором вартістю 6 000 грн; - кишеньковий КПК «Версія» вартістю 1 700 грн; 
- двомісну палатку «Terra Incognita Platou 2 Alu» вартістю 1 000 грн; 
- набір електроінструментів «Бош» вартістю 1 000 грн;
- телевізор «Шарп» вартістю 1 000 грн; 
всього на суму 1 106 968 (один мільйон сто шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок.
 
Виділено ОСОБА_1 :
- 0,07525 га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,1505 га, що складає 1/2 частину, вартість частки складає 673 268 грн;
 - 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку на дві сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , вартість частки складає 400 000 грн; 
- набір корпусних меблів передпокою вартістю 1 500 грн; 
- обідній стіл круглої форми зі скла вартістю 1 000 грн;
- комплект кухонних меблів загальною вартістю 5 000 грн; 
- журнальний столик вартістю 200 грн; 
- комод червоного кольору вартістю 500 грн; 
- набір м`яких меблів для вітальні вартістю 2 000 грн; 
- телевізор «Соні» загальною вартістю 800 грн; 
- телевізор «Панасонік» вартістю 3 000 грн; 
- холодильник «Лібхер» вартістю 2 000 грн; 
- картини (18 штук) вартістю 5 000 грн;
- ліжко ( в комплекті з напільною приставкою) вартістю 2 000 грн; 
-платтяну шафу вартістю 9 00 грн; 
- комод вартістю 1000 грн; 
- пральну машину «Електролюкс» вартістю 1 500 грн; 
- набір м`яких меблів (складається з дивану та двох крісел) вартістю               1 200 грн; 
- стіл кабінетний з двома полицями вартістю 500 грн;
- тумбу під телевізор «Соні» вартістю 200 грн;
- килимове покриття (шкура білого кольору) вартістю 600 грн;
-ноутбук «Делл» вартістю 1 000 грн; 
- ноутбук «Шарп» вартістю  1000 грн;
- принтер «HP» вартістю 800 грн; 
- ДВД програвач «Філіпс» вартістю 1 500 грн; 
- відеомагнітофон «Панасонік» вартістю 700 грн; 
- музичний центр «Соні» вартістю 1000 грн;
- дві декоративні напільних підставки для свічок з латуні вартістю                   1 000 грн; всього на суму 1 106 968 (один мільйон сто шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок.
 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення районного суду мотивовано тим, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Районний суд вказав, що автомобіль марки Субару Форестер, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований УЛАІ ГУ МВС України в м. Києві 18 квітня 2006 року,                         є особистим майном ОСОБА_1 , оскільки придбаний за власні кошти, заощаджені до моменту укладення шлюбу, тому даний автомобілю не входить до майна, яке підлягає розподілу між сторонами.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» подало апеляційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2010 року
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2010 року та відкрито апеляційне провадження у справі.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області                                від 29 грудня 2010 року визнано нечинним.
Провадження у справі за вказаним позовом закрито.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 19 лютого 2020 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з письмовою заявою про відмову від позову. Зазначала, що у неї відпала необхідність у рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2010 року. Вказане рішення виконано не було, спір між сторонами відсутній, а тому   його скасуванням не будуть порушені чиїсь права. Просила закрити провадження у справі. Справу розглядати за її відсутності та відсутності її представника (а. с. 81).
 
Апеляційний суд зазначив, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню на підставі положень статей 206, 207, 373 ЦПК України
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Київського апеляційного суду                             від 20 лютого 2020 року скасувати та передати справу для розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У червні 2020 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У січні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2021 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Коновал О. В., мотивована тим, що з оскаржуваною ухвалою апеляційного суду вона не погоджується, оскільки заяви про відмову від позову до суду не подавала та не була повідомлена про апеляційний розгляд справи, який відбувся за її відсутності.
 
Вказує, що апеляційним судом з порушенням положень статей 206, 207,        372 ЦПК України не з`ясовано дійсного волевиявлення заявника, яким не було отримано повідомлення про судовий розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
 
Зазначає, що з метою доведення підробки невстановленою особою підпису заявника, нею замовлено проведення експертизи підпису на заяві про відмову від позову.
 
Відзив на касаційну скаргу учасник справи не подав.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення                     ОСОБА_1 зазначає те, що апеляційний суд, не врахувавши вимог статтей 206, 207, 372 ЦПК України, прийняв відмову від позову та закрив провадження у справі. Зазначає, що вона не направляла до суду заяву про відмову від позову, оскільки не була обізнана про існування апеляційного провадження. Звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції направив їй ухвалу про відкриття апеляційного провадження на неправильну адресу.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Коновал О. В., підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                              і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.
 
Відповідно до частин першої-третьої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
 
Фундаментальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, принципи диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Положеннями статей 13, 43 ЦПК України передбачено право учасника справи розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд. Зокрема, у пункті 2 частини першої статті 43 ЦПК України зазначено про право особи брати участь у судових засіданнях.
 
У другому абзаці частини першої статті 366 ЦПК України зазначено, що про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.
 
Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).
 
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що належний перегляд судових рішень                    в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
 
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та              пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany)                   від 11 жовтня 2001 року).
 
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. 
 
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1               статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. 
 
Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
У частині третій статті 368 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду на 20 лютого 2020 року          в приміщенні Київського апеляційного суду (а. с. 78).
 
Доказів, які б свідчили про направлення на адресу ОСОБА_1 ухвали Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року та/чи судової повістки-повідомлення матеріали справи не містять. Проте, у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було адресоване на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (а. с. 80).
 
Підставою для закриття провадження у справі та визнання нечинним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області                        від 29 грудня 2010 року стала заява ОСОБА_1 від 19 лютого                   2020 року про відмову від позову, яка подана засобами поштового зв`язку та вчинена у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення підпису особи (а. с. 81).
 
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд належно не повідомив її про відкриття апеляційного провадження та про судовий розгляд справи, не встановив її волевиявлення на подання заяви про відмову від позову, що унеможливило встановлення необхідних фактичних обставин і призвело до обмеження реалізації права на доступ до правосуддя, передбаченого вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Отже, розгляд цієї справи без повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи позбавив її права мати розумну можливість представляти свої інтереси як учасника справи в умовах, передбачених процесуальним законодавством, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду.
 
Вказане, у свою чергу, перешкодило стороні належним чином користуватися передбаченими статтею 43 ЦПК України процесуальними правами.
 
При цьому, незалежно від того, яке процесуальне питання вирішується судом, дотримання імперативних положень ЦПК України, дотримання цивільної процесуальної форми є обов`язковим.
 
З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та обґрунтованою.
 
Апеляційний суд дійшов передчасних висновків про прийняття заяви про відмову від позову, закриття провадження у справі та визнання нечинним рішення районного суду, оскільки особу заявника та її волевиявлення встановлено не було. При цьому у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 та/чи її представника про призначене до судового розгляду судове засідання від 20 лютого 2020 року, на якому вирішувалося питання про розгляд заяви від 19 лютого 2020 року.
 
На підставі частини першої статті 400 ЦПК України колегія суддів не бере до уваги долучений до матеріалів справи висновок експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 20 листопада 2020 року                   № 1-20/11, оскільки такий не був предметом дослідження у суді апеляційної інстанції, а суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Проте такий доказ підлягає перевірці при новому розгляді справи.
 
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали, з передачею справи до апеляційного суду для продовження розгляду апеляційної скарги по суті.
 
Згідно із частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Коновал Оленою Василівною, задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий     Судді:	Д. Д. Луспеник     І. А. Воробйова     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець     Ю. В. Черняк