Постанова
Іменем  України                                      
 
24 лютого 2021 року                    
м. Київ
 
справа № 758/15886/17
провадження № 61-15678св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,            
 
учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство «Київський метрополітен»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Бетоніндустріяпроект»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року у складі судді Васильченка О. В. та постанову Київського апеляційного суду від  21 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Нежури В. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2017 року Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі - КП «Київський метрополітен») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетоніндустріяпроект» (далі - ТОВ «Бетоніндустріяпроект»), про визнання недійсним договору купівлі-продажу.
На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 17 жовтня 2014 року між ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу № 1768, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Єгоровою М. Є., відповідно до якого  ОСОБА_1  придбав у власність Ѕ нежитлових будівель: заводоуправління, прибудови до будівлі (літера А) загальною площею 1745,1 кв.м, будівля лісоцеху (літера Б) загальною площею 1975,9 кв.м, які розташовані в АДРЕСА_1 
Позивач вважає, що даний договір є недійсним з моменту його укладання, оскільки порушує публічний порядок, інтереси держави і суспільства, а також інтереси КП «Київський метрополітен» та унеможливлює виконання ним функцій, покладених чинним законодавством, зокрема, перешкоджає здійсненню робіт по будівництву Подільського мостового переходу через р.Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії у м.Києві.
З урахуванням викладених обставин просило визнати недійсним вищевказаний договір купівлі-продажу.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року у задоволені позову КП «Київський метрополітен» до ОСОБА_1 , ТОВ «Бетоніндустріяпроект», про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.
Не погодившись із зазначеним рішенням, КП «Київський метрополітен» подало апеляційну скаргу на нього.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року апеляційну скаргу КП «Київський метрополітен» задоволено частково, рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року змінено.
Виключено з мотивувальної частини рішення висновок про те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем за договором від 17 жовтня 2014 року № 1768.
В решті рішення залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. 
Разом з тим, колегія суддів зазначила, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не є стороною за договором від 17 жовтня 2014 року № 1768 та належним відповідачем у даній справі є помилковим, тому вважав за необхідне виключити цей висновок з мотивувальної частини рішення.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У жовтні 2020 року КП «Київський метрополітен» звернулосьдо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з урахуванням уточненої касаційної скарги від 09 листопада 2020 року, заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі. 
Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що судом першої інстанції справу помилково було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки така повинна була розглядатися за правилами загального позовного провадження. Вказане унеможливило належне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, заявник послався на неврахування апеляційним судом правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-1528цс15.
 
Доводи інших учасників справи
 
На адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Яценка С. А. надійшов відзив на касаційну скаргу КП «Київський метрополітен», в якому представник відповідача просить суд у задоволенні касаційної скарги позивача відмовити, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
26 листопада 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Cуди встановили, що у грудні 2017 року КП «Київський метрополітен» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Бетоніндустріяпроект», в якому просило визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17 жовтня 2014 року № 1768, укладений між ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та  ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Єгоровою М. Є., відповідно до якого  ОСОБА_1  придбав у власність Ѕ  нежитлових будівель: заводоуправління, прибудови до будівлі (літера А) загальною площею 1745,1 кв.м, будівля лісоцеху (літера Б) загальною площею 1975,9 кв.м, які розташовані в АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 07 лютого 2018 року Подільський районний суд м. Києва встановив, що в силу закону вказана справа є малозначною, а тому в силу частини першої статті 274 ЦПК України підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті       411 цього Кодексу.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України (в редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі) спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
За правилами частини шостої статті 19 ЦПК України (у вищевказаній редакції) малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Із змісту ухвали Подільського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року вбачається, що суд вважав справу малозначною в силу закону, а тому в силу частини першої статті 274 ЦПК України вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження. 
З таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.
У справі, що переглядається, предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу.
Таким чином, ця справа не є малозначною в силу закону (на підставі пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України), оскільки заявлена вимога немайнового характеру, у зв`язку із чим в ній неможливо визначити ціну позову.
Тому така справа могла бути визнана малозначною лише у відповідності до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України ухвалою суду про віднесення її до категорії малозначних. 
Справа малозначною судами не визнавалась.
Під час відкриття касаційного провадження, ураховуючи складність та інші обставини у справі, зокрема предмет позову, Верховний Суд також не встановив наявність підстав для віднесення справи до категорії малозначних.
При таких обставинах призначення судом першої інстанції розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з підстав малозначності справи є помилковим. При цьому категорію, складність справи, наявність значного суспільного інтересу та інші обставини щодо можливості та доцільності розгляду справи у спрощеному позовному провадженні місцевий суд не врахував.
Таким чином, суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у порядку спрощеного позовногопровадження без виклику сторін, що унеможливило належне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Вказане, зокрема, суттєво ускладнило надання сторонами доказів у справі, заявлення відповідних клопотань та заяв.  
Апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув, недоліки суду першої інстанції не виправив.
На зазначене порушення норм процесуального правапосилається заявник у касаційній скарзі.
У відповідності до пункту 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Згідно частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Ураховуючи викладене, на думку Верховного Суду, наявні підстави для скасування рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від  21 вересня 2020 року з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від  21 вересня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко    В. М. Коротун