Справа № 461/2616/14-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В. 
Провадження № 22-ц/811/2934/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                              Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..
                              Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
                             Секретар: Іванова О.О.                        
розглянувши без участі учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором -
в с т а н о в и в :

13.03.2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором в сумі 342 135,05 грн. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.08.2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №90/ФКВ-07 відповідно до якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000,00 дол.США з розрахунку 14,6% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22.08.2007 по 19.08.2022 року. Однак, відповідачем не виконуються зобов`язання перед позивачем, а тому просить позовні вимоги задовольнити.
Оскаржуваним заочним рішенням з врахуванням ухвали від 17 червня 2014 року про виправлення описки позов задоволено .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, ЄДРПОУ 34047029, р/р НОМЕР_1 ) заборгованість в сумі 342 135,05 (триста сорок дві тисячі сто тридцять п`ять гривень п`ять копійок). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 3421,35 грн. сплаченого судового збору.
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 13 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2014 року залишено без задоволення. 
Заочне рішення оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Судом не з`ясовано, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 09 грудня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №90/ФКВ-07 від 22.08.2007 року у сумі 318 087,67 грн. Відтак з врахуванням правовї позиції, яка висловлена у постановах Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року №14-10цс18 та від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18) наголошує, що фактично оскаржуваним рішенням неправомірно повторно стягнуто заборгованість за тілом кредиту та процентамии за користування кредитом. Крім того, 02 серпня 2012 року банк направляв досудову вимогу вих.№48.2-08/2812/12 чим змінив строк виконання умов кредитного договору, а відтак після направлення такої вимоги банк не мав права на нарахування процентів за користування кредитом. Враховуючи висновок Великої палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц та у зв`язку з тим, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 09 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 як поручителя заборгованість за кредитним договором, правовідносини поруки припинилися в силу ст.559 ЦК України. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином неодноразово повідомлялися за відомою адресою про день і час слухання справи, однак поштові повідомлення в черговий раз повернулися через відсутність адресата за вказаною адресою. Окрім цього, всі учасники справи повідомлені про день і час слухання справи на сайті апеляційного суду. Позивач по справі повідомлений через електронну пошту.
Згідно ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. (ч.2 ст. 247ЦПК).
Матеріалами справи та судом встановлено, що 22.08.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 90/ФКВ-07 (далі Договір) відповідно до якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 30 000,00 доларів США з розрахунку 14,6 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22.08.2007 року по 19.08.2022 року.
30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк» в обсязі та на умовах визначених договором (п.4.1 Договору).
Відповідно до п.4.2 Договору АТ «Дельта Банк» надано право вимоги до боржників для повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
22.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено Договір Поруки відповідно до якого поручитель ОСОБА_1 поручається перед Кредитором за виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором № 90/ФКВ-07 від 22.08.2007 року.
Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язань за Договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі боргових зобов`язань що і боржник.
Позичальник умови Кредитного договору належним чином не виконувала та станом на 12.02.2014 року наявна заборгованість у сумі 342 135,05 грн., в тому числі: 
-сума заборгованості за тілом кредиту-232 293,53 грн.;
-заборгованість за відсотками 109 841, 52 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із вимог норм Цивільного зобов`язального права, зокрема, ст.ст. 526, 530, 1049 Цивільного кодексу України (далі ЦК), а також ст. 553 ЦК відповідно до якої за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Із висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд не встановив, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 09.12.2013 року в межах справи № 461/11982/13 (позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 90/ФКВ-07 від 22.08.2007 року в сумі 318 087,67 грн.
Отже, ПАТ «Дельта Банк» використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України та пені за порушення умов договору, звернувшись у березні 2010 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку як з боржника ОСОБА_2 так із поручителя ОСОБА_1 .
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки із чим погодився суд, задовольняючи позов.
Такі висновки містяться у постановах Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс/18).
За змістом статті 1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За частиною другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленного індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із врахуванням вищезазначеного, суд заочним рішенням від 06.06.2014 року повторно стягнув заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом.
Враховуючи те, що 02.08.2012 року ПАТ «Дельта Банк» направив досудову вимогу за вих.номером № 48.2-08/2812/12 чим змінив строки виконання умов Кредитного договору, а відтак після направлення такої вимоги ПАТ «Дельта Банк» не вправі був проводити нарахування процентів за користування Кредитним договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц) прописано, що Велика Палата Верховного Суду, враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16) про презумцію чинності поруки та неможливість її припиненнґя на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлено договором поруки.
Із врахуванням зазначеної вище правової позиції та ухваленим 09.12.2013 року Галицьким районним судом м.Львова рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором № 90/ФКВ-07 від 22.08.2007 року в сумі 318 087,67 грн., правовідносини поруки припинилися в силу ст. 559 ЦК України.
Відповідно до ст. 376 ч.1 п.1,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає зстосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови у позові-на позивача (ч.2 п.2 ЦПК).
Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,4, 383,384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2014 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Відмовити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у задоволенні позову про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 90/ФКВ-07 від 22.08.2007 року, третя особа: ОСОБА_2 .
Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020) в користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в сумі 5 516,23 грн. (п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять грн. 23 коп        ).
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 26 січня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк