Апеляційне провадження № 22-ц/824/2486/2021               

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
 17 березня 2021 року                                                                                            м. Київ
Унікальний номер справи 757/57065/19-ц
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів:  Вербової І.М., Поліщук Н.В.,  за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.,
сторони справи:
позивач -                               ОСОБА_1 ,
відповідач -                           ОСОБА_2 ,
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 ,
на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року, ухваленого  в приміщенні  суду під головуванням судді Козлова Р.Ю., -
  
                                                                       В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за рішенням судів стягнуто із відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Через ухилення відповідача від сплати аліментів за період з 23 березня 2017 року по 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість, а тому просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період у розмірі 60561,93 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 23 березня 2017 року по 25 жовтня 2019 року у розмірі 60 561,93 грн. та 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
            Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2   подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить  рішення суду скасувати та  ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
            На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом невірно розраховано суму пені, оскільки сума несплачених аліментів розраховується саме за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку. Тому вважав, що при обрахуванні суми пені допущено помилки та стягнено суму, яка значно завищена.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволенні, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вказує, що розрахунок неустойки (пені) проведений судом першої інстанції вірно і у відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справ № 572/1762/15-ц.
З моменту пред`явлення позову до суд про стягнення аліментів та станом на момент пред`явлення позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідач жодного разу не виконав свій обов`язок по сплаті аліментів та не сплатив жодної гривні в рахунок погашення боргу чи сплати поточних аліментів. А відтак, вважає, що до відповідача правомірно застосовано захід майнової відповідальності як стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідач підтримав доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задовлення. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх доведеності.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вказаного рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до постанови  Великої Палати Верховного Суду  від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц  неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 неналежним  чином виконував свої    зобов`язання по сплаті аліментів за період з 23 березня 2017 року по 30 вересня 2019 року і згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складених старшим державним виконавцем Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Криницькою Т.О. має заборгованість в сумі 61 741,93 грн.  (ас.10).
Відповідно до розрахунку ОСОБА_1 пеня від суми несплачених  аліментів становить 60 561,93 грн (ас.8-9).
Представник відповідача, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, не  надав суду свій контррозрахунок пені від суми несплачених аліментів.
А тому, суд обґрунтовано обрахував пеню, виходячи наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, яка видана 16.10.2019 року старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС ГТУЮ у м.Києві Т.О.Криицькою (ас.10).
Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 23 березня 2017 по 25 жовтня 2019 року в розмірі 60 561,93 грн.
Враховуючи, положення ст.196 СК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованого висновку про наявність підстав для  стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 60 561,93 грн.
Колегія суддів вважає безпідставними  доводи відповідача про те, що судом  неправильно здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів.
Розрахунок пені за прострочення сплати аліментів виконаний з у відповідності до положень ст. 196 СК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові  Великої Палати Верховного Суду  від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц. При цьому судом не було стягнуто всієї суми пені, яка була нарахована позивачко, а обмежено стягнення розміром заборгованості.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що заборгованість по аліментам утворилася не з його вини, оскільки доказів такого невиконання з поважних причин останнім не надано.
 Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач сплатив добровільно на утримання доньки ОСОБА_4 за період з 01.01.2019 по 25.11.2020 20 950,00 дол.США, проте у прийнятті вказаних доказів на підтвердження перерахування вказаних коштів судом апеляційної інстанції  відмовлено двічі.
До того ж, самим відповідачем у вказаних клопотаннях та в апеляційній скарзі стверджувально зазначено, що такі кошти пересилалися доньці добровільно, а не в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав стверджувати про незаконність і необґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.
Стосовно клопотання сторони позивача про стягнення з ОСОБА_2 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу,  то суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи,15.10.2019 між АО «Дісп`ютс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги (ас.27).
Відповідно до Завдання № 5 від 17.11.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги від 15.10.2019 Об`єднання надає професійну правничу допомогу Кравале В.О. в Київському апеляційному суді щодо супроводження справи № 757/31777/20-ц. За роботу Об`єднання, визначеному в п.1.1 цього Завдання, клієнт сплачує Об`єднанню винагороду  (гонорар) у розмірі 2 000,00 грн. протягом трьох днів з моменту підписання цього Завдання (ас.125).
Відповідно до копії заключної виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 10.12.2020  - 09.12.2020 ОСОБА_1 сплачено 2000,00 грн.  за завдання № 5 від 17.11.2020 (ас.127).
Таким чином, з огляду на те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 апеляційним судом відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін, до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.
В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
         Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
         Рішення  Печерського районного суду м. Києва від 16 березня2020 року залишити без змін.
            Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
         
         Повну постанову складено 22 березня 2021 року.
 
         Суддя-доповідач
 
Судді: