Справа № 127/21399/19
Провадження № 22-ц/801/355/2021
Категорія: 3
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року	Справа № 127/21399/19	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки з складу майна, що є у праві спільної часткової власності за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Сичука М.М.,

встановив:

       В серпні 2019 року ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділ частки з складу майна, що є у праві спільної часткової власності.
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року призначено в справі судову будівельно - технічну експертизу, проведення якої доручено Подільському центру судових експертиз (вул. М. Оводова, 24/1, м. Вінниця).
На вирішення експертів поставлено питання:
1. Визначити дійсну ринкову вартість будинку, надвірних забудов, що розташовані по АДРЕСА_1 , які прийняті в експлуатацію на момент проведення експертизи.
2. Надати варіанти виділу в натурі 45/200 частки, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 у будинку та надвірних забудовах, що розташовані по АДРЕСА_1 та прийняті в експлуатацію на момент проведення експертизи. Визначити розмір грошової компенсації у разі невідповідності виділеної частки, частці у праві власності.
3. Надати варіанти виділу в натурі 45/200 частки ОСОБА_5 , що належить на праві спільної часткової власності у будинку та надвірних забудовах, що розташовані по АДРЕСА_1 та прийняті в експлуатацію на момент проведення експертизи. Визначити розмір грошової компенсації у разі невідповідності виділеної частки, частці у праві власності.
Витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .
Для проведення експертизи надано в розпорядження експертів цивільну справу № 127/21399/20 та матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 .
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
На час проведення експертизи судове провадження у справі зупинено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в частині визначення експертної установи, якій доручено проведення судової будівельно-технічної експертизи, а саме Подільського центру судових експертиз, просив суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року у вказаній частині та постановити нове рішення, яким доручити проведення судової будівельно-технічної експертизи, іншій установі, зокрема Вінницькому відділенню КНДІСЕ.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що у заявника виникає сумнів у діяльності та складенні законного висновку експерта, зокрема експертами експертної установи Подільського центру судових експертиз, яка визначена оскаржуваною ухвалою суду, оскільки остання є приватною установою. Натомість пропонує, доручити проведення судової будівельно-технічної експертизи державній установі, зокрема Вінницькому відділенню КНДІСЕ.
19 січня 2021 року від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Чуприни О.М. надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона заперечила аргументи викладені в апеляційній скарзі вказавши, що в останній не зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду. Поряд з цим, звертає увагу, що клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи подане разом із позовною заявою, однак до постановлення оскаржуваної ухвали суду, відповідачем не надано будь яких пояснень та/або заперечень з приводу визначеної позивачем експертної установи. Крім того, вказує, що визначена ухвалою суду експертна установа, а саме ТОВ «Подільський центр судових експертиз» має відповідний дозвіл на проведення відповідних робіт з надання висновків зазначених у судовій будівельно-технічній експертизі.
       Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Оскільки ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначення експертної установи, якій доручено проведення судової будівельно-технічної експертизи, тому в іншій частині ухвала суду в силу ст.367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.
За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта. 
Висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.ч. 1, 3 ст. 102 ЦПК України).
Згідно ч. 2 ст. 102 предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Частиною першою статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
За правилами п.3 ч.1 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
За диспозицією вказаної статті суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно лише в тому випадку, якщо сторони не досягли згоди щодо цього питання. При цьому, факт заперечення однією зі сторін щодо проведення експертизи установою/експертом, заявленою іншою стороною є визначальним. В такому випадку суд, дотримуючись балансу між інтересами сторін, враховуючи складність справи, особливості предмета спору, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями (ст. 11 ЦПК України) визначає відповідного суб`єкта проведення експертизи самостійно. Суд, ухвалюючи відповідне рішення з процесуального питання чи по суті, повинен дотримуватися положень та принципів діючого процесуального законодавства.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи надіслано на адресу суду разом із позовною заявою, що подана 05 серпня 2019 року, а відповідачем, в свою чергу, будь яких пояснень та/або заперечень з приводу поданого клопотання та визначення експертної установи не подавалось.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду попередньої інстанції про задоволення клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи та визначення експертної установи саме ТОВ «Подільський центр судових експертиз», оскільки будь яких заперечень та або пропозицій щодо інших установ від відповідача не надходило.
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Подільський центр судових експертиз» є приватною установою, а тому у відповідача виникають сумніви у діяльності установи і складення останньою законного висновку не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
Згідно із ст. 9 цього Закону атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів справи вбачається, що визначена судом попередньої інстанції експертна установа ТОВ «Подільський центр судових експертиз» має в наявності працівників, які мають відповідну кваліфікацію та включені до Реєстру атестованих судових експертів.
Крім того, згідно статті 3 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.
Також статтею 4 цього Закону передбачені наступні гарантії незалежності судового експерта та правильності його висновку: визначений законом порядок призначення судового експерта; заборона під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існування установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створення необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальна відповідальність судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; можливість призначення повторної судової експертизи; присутність учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає наведеним вище нормам процесуального закону, а висловлені стороною апелянта сумніви щодо об`єктивності проведення експертного дослідження даною експертною установою є надуманими, оскільки не підтверджені жодними належними і допустимими доказами у справі.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Разом з тим, враховуючи те, що постановою суду апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, то відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід солідарно стягнути витрачені останніми документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                         О.Ю. Береговий

Судді:                                                                О.С. Панасюк

                                                                               Т.М. Шемета