ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року	Львів	Справа № 300/3704/20 пров. № А/857/2610/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,
за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,
представник позивача: не з`явився  
представник відповідача: не з`явився  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі № 300/3704/20 за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання,-
суддя в 1-й інстанції – Главач І.А.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,-

                                            В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2020 року позивач - Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області звернулося в суд з адміністративним позовом до Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - відповідач) та просило скасувати повідомлення державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Яворської Наталії Євгенівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26 листопада 2020 року (щодо відмови у прийнятті до виконання виконавчого листа №300/1082/20 від 04 листопада 2020 року виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі №300/1082/20 від 20 липня 2020 року задоволено повністю позов Управління ДСНС України в Івано-Франківській області та застосовано заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) Тлумацької гімназії Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області, розташованої за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, м. Тлумач, вул. Грушевського, 23, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов`язаних із усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки. Позивач після набрання рішенням законної сили, одержав виконавчий лист №300/1082/20 від 04 листопада 2020 року та скерував його до Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для належного виконання. Проте, 04 грудня 2020 року на адресу позивача надійшло повідомлення від державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 26 листопада 2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року за №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), мотивуючи тим, що резолютивна частина рішення не передбачає заходи примусового виконання рішень передбачені статтею 10 Закону.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано повідомлення Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 26 листопада 2020 року про повернення виконавчого документа стягувача без прийняття до виконання з примусового виконання виконавчого листа Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №300/1082/20 від 04 листопада 2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (код ЄДРПОУ – 34023481, пл. Д. Галицького, 17, м. Тлумач, Івано-Франківська обл., 78000) на користь Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ – 38555228, вул. Франка, 6, м. Івано-Франківськ, 76018) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Тлумацький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі № 300/3704/20 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскільки судовим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року по справі №300/1082/20 не передбачено вжиття будь-яких примусових дій, здійснення яких покладено на органи державної виконавчої служби, а контроль за виконанням заходів реагування покладено на контролюючий орган ( Управління ДСНС), правових підстав для задоволення позовних вимог немає. Крім того, звертає увагу, що виконавчий документ пред`явлено до виконання з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» - а саме виконавчий документ пред`явлено до Тлумацького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), що відповідає вимогам п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, тобто Тлумацьким РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Таким чином, вважає що відсутні будь які примусові дії, які повинен здійснити державним виконавець, оскільки рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року по справі №300/1082/20 контроль за виконанням заходів реагування не покладено на Тлумацьким РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), вищевказані дії має вчиняти контролюючий орган, тобто Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області. 
01 березня 2021 року позивачем подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).
Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року по справі №300/1082/20 позов Управління ДСНС України в Івано-Франківській області до Тлумацької гімназії Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) задоволено повністю. Застосовано заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) Тлумацької гімназії Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області, розташованої за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, м. Тлумач, вул. Грушевського, 23, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов`язаних із усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
04 листопада 2020 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий документ - виконавчий лист №300/1082/20, строк пред`явлення до виконання до 09 січня 2021 року, стягувач - Управління ДСНС України в Івано-Франківській області, боржник - Тлумацька гімназія Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області  (а.с. 8).
Управління ДСНС України в Івано-Франківській області подало відповідачу заяву від 18 листопада 2020 року за №5401-8972/5407 про примусове виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року по справі №300/1082/20, до якої було додано виконавчий лист від 04 листопада 2020 року (а.с. 9).
26 листопада  2020 року державний виконавець Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи тим, що судовим рішенням не передбачено вжиття будь-яких примусових дій, здійснення яких покладено на органи державної виконавчої служби.
Не погоджуючись із вищевказаним повідомленням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист №300/1082/20 відповідає вимогам статті 4 Закону №1404-VIII, у якому чітко вказано дії, які боржник зобов`язаний вчинити та спосіб їх виконання, а тому державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Пунктом 4 ст. 4 Закону №1404-VIII визначено підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу.
Згідно з п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
Частиною 1 статті 5 Закону України №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Крім того, вимогами ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.  
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цимЗаконом та іншими нормативно-правовими актами.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у межах спірних правовідносин вказано п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII, тобто через те, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Порядок виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений розділом VIII Закону №1404-VIII.
Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року по справі №300/1082/20, яка відображена у виконавчому листі №300/1082/20 від 04 листопада 2020 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд вирішив застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) Тлумацької гімназії Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області, розташованої за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, м. Тлумач, вул. Грушевського, 23, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов`язаних із усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Як було вірно зазначено судом першої інстанції, зміст резолютивної частини вищенаведеного рішення дає підстави дійти висновку, що по своїй суті таке рішення є рішенням немайнового характеру, яке зобов`язує боржника утриматись від вчинення певних дій, тобто експлуатації будівель, споруд і приміщень.
Крім того, згідно п.5 та 6 ч.3 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Колегія суддів звертає увагу, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, має право звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, однак не наділений повноваженнями щодо здійснення опечатування майна.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що виконання судового рішення про застосування заходів реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) шляхом опечатування вхідних дверей, покладається саме на орган державної виконавчої служби, оскільки виконавчий лист містить чіткі дії зобов`язального характеру, а на Державну службу України з надзвичайних ситуації як орган державного нагляду (контролю) не покладено повноважень щодо практичної реалізації рішення суду, прийнятого за наслідками розгляду позову. 
Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки виконавчий лист №300/1082/20 відповідає вимогам статті 4 Закону №1404-VIII, де чітко вказано дії, які боржник зобов`язаний вчинити та спосіб їх виконання - шляхом опечатування дверей, таким чином державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, а тому повідомлення державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Яворської Наталії Євгенівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26 листопада 2020 року (щодо відмови у прийнятті до виконання виконавчого листа №300/1082/20 від 04 листопада 2020 року виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом) є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України , суд, -

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)  залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі № 300/3704/20– без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 04 березня 2021 року