Ухвала
 
29 березня 2021 року
м. Київ
справа № 520/548/18
провадження № 61-17557ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Восток», подану представником Саричевою Ніною Анатоліївною, на постанову Одеського апеляційного суду від 17  листопада 2020 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальний Бізнес Рішення» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , торгової компанії «Алмі» (підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю), ОСОБА_3 , треті особи: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний», публічне акціонерне товариство «Банк Восток», про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, та за позовом третьої особи ОСОБА_3 до товариства з  обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю,
встановив:
У січні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» (далі - ТОВ «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , торгової компанії «Алмі» та з урахуванням уточнених позовних вимог просило:
- визнати за ним право власності на нежитлове приміщення першого поверху та  підвалу, вбудоване у багатоквартирний житловий будинок, загальною площею 2 612 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу цього нежитлового приміщення, укладений 03  березня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ;
- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 вказане нежитлове приміщення.
У вересні 2018 року ОСОБА_3 просив залучити його до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору і звернувся до суду з позовом до ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення», у якому просив:
- визнати за ним право власності на нежитлові приміщення, площею 2 612 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0, 14 га, що знаходиться за цією адресою;
- усунути перешкоди в  користуванні нежитловими приміщеннями, площею 2 612 кв. м, та земельною ділянкою, площею 0, 14 га, шляхом їх вилучення та передачі йому;
- заборонити ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» та будь-яким іншим особам чинити перешкоди в користуванні йому цими нежитловими приміщеннями та земельною ділянкою.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, в задоволенні позову ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» відмовлено, а позов третьої особи ОСОБА_3 частково задоволено.
Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про витребування майна з чужого незаконного володіння та вимог третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині рішення Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року залишено без змін.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про витребування майна з чужого незаконного володіння та вимог третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні права власності скасовано.
Витребувано у ОСОБА_3 на користь ТОВ «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» нежитлове приміщення, загальною площею 2 612 кв. м, розташоване за  адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
26 січня 2021 року представник публічного акціонерного товариства «Банк Восток» (далі - ПАТ «Банк Восток») - адвокат Саричева Н. А. засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 17  листопада 2020 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
На виконання вимог вищевказаної ухвали представник заявника надіслав до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та копію листа Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року, відповідно до якого оскаржену постанову суду апеляційної інстанції від 17 листопада 2020 року ПАТ «Банк Восток» не надсилалось. Крім того, в журналі видачі копій судових рішень відсутня інформація про отримання ПАТ «Банк Восток», чи його представником постанови суду апеляційної інстанції від 17 листопада 2020 року.
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.
Підставами касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року представник заявниказазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- застосування апеляційним судом норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 204/198/16-ц, від 26 вересня 2019 року в справі № 2-4352/11, від 13 листопада 2019 року в справі    № 645/4220/16-ц, від 12 серпня 2020 року в справі № 522/21850/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Поновити публічному акціонерному товариству «Банк Восток» строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 17  листопада 2020 року.
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 травня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            І. О. Дундар
 
                                                                                                            Є. В. Краснощоков