УХВАЛА

18 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 804/16364/15
адміністративне провадження № К/9901/33381/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 804/16364/15 за позовом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про скасування рішення від 12.11.2015 року про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю,
в с т а н о в и в :
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме вказати  інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
04 січня 2020 року на адресу суду касаційної інстанції надійшло клопотання Міністерства юстиції України про усунення недоліків касаційної скарги, в якій скаржник пропуск строку на касаційне оскарження обґрунтовує складністю адміністративної справи та зазначає, що проміжок часу з моменту отримання ухвали Верховного Суду про повернення попередньої касаційної скарги до повторного її подання (з 21.10.2020 до 02.12.2020) був витрачений на аналіз судової практики та підготовку якісної (на думку відповідача) касаційної скарги, що унеможливлювало б повернення останньої через недотримання вимог щодо зазначення підстав касаційного оскарження.  
Проте, в ухвалі Верховного Суду від 14 грудня 2020 року Суд вже зазначав, що звернення з касаційною скаргою втретє більше, ніж через місяць після отримання копії ухвали про її повернення свідчить про необґрунтоване зволікання з боку скаржника щодо повторного звернення до касаційного суду з цією касаційною скаргою.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених  КАС України певних процесуальних дій.
Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.
Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
У заяві скаржник не зазначає про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання касаційної скарги, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.
Суд наголошує, що наведені заявником касаційної скарги обставини, які пов`язані зі складністю справи, аналізом судової практики та підготовки касаційної скарги не можуть вказувати на поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів, оскільки стосуються виключно внутрішньої організації роботи скаржника та не можуть впливати на виконання ним процесуального обов`язку щодо вчасного звернення з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.
Інші підстави для поновлення строку відповідачем не зазначені.
Зважаючи на наведене, суд вбачає необґрунтоване зволікання з боку скаржника щодо наступного звернення до касаційного суду з цією касаційною скаргою у найкоротший термін. Тому, колегія суддів дійшла висновку про відсутність поважних причин для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнанні судом неповажними.
З огляду на те, що підстави пропуску строку звернення з касаційною скаргою, визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :
Визнати неповажними підстави пропуску Міністерством юстиції України на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 804/16364/15
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 804/16364/15 за позовом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про скасування рішення від 12.11.2015 року про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач	О. А. Губська 	
Судді          	М. В. Білак 	
 	О. В. Калашнікова