ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 січня 2021 року           справа №200/3223/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Міронової Г.М.
при секретарі судового засідання Кобець О.А.,
за участю сторін по справі: 
позивач: Будко В.М.
відповідач: Озацька О.В., Масалітіна Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя – Льговська Ю.М.) від 17 серпня 2020 року (повний текст рішення складено 21 вересня 2020 року) у справі №200/3223/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Офісу великих платників податків ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 13 березня 2020 року №0000165413 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 451 225 грн та штрафними санкціями у сумі 225 612, 50 грн; №0000195413 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 7 594 586 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 3  797  293 грн; № 0000175413 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 50 850 282 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 25 425 141 грн..
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року позов задоволено, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 13 березня 2020 року № 0000165413 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 451 225 грн та штрафними санкціями у сумі 225 612, 50 грн.; № 0000195413 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 7 594 586 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 3 797 293 грн.; № 0000175413 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі           50 850 282 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 25 425 141 грн..
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 200.1, підпункту «б» пункту 200.4 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.3 статті 201, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України; -підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, параграфу 7 розділу «Дохід» Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18, параграфу 15 розділу «Подання фінансової звітності» Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 1. Відповідач вважає, що позивачем не доведено відповідними документами бухгалтерського обліку реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «БУД-ПОБУТ-СЕРВІС», ТОВ «ФЕРОТРЕЙД КОМПАНІ», ТОВ «МАРКЕТИНГ 77», ТОВ «РЕГІОН ТРЕЙДІНГ 17», ТОВ «ЛУБРІКОМ» ТОВ «УГЛЕСПРОМ», ТОВ «АВ ТРЕЙД ГРУП», ТОВ САЛФЕР», ТОВ «ЕККОН-СТІЛЛ», ТОВ «ТД «ЗАВОД СПЕЦІАЛЬНИХ СПЛАВІВ», ТОВ «Євразія-Н», ТОВ «РСП ДНІПРО», ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ХІМТРЕЙД ПЛЮС», ТОВ «УКРСЛАВРЕСУРС», ТОВ «АЛЬЯНС СУЧАСНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» на адресу «НОВОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД». Відповідач також вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що під час розгляду справи наявність кримінального провадження №62018050000000062 від 28.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (кримінальне провадження №620190000001164 від 20.08.2019 року приєднано до кримінального провадження №62018050000000062 від 28.12.2018 року) відносно посадових осіб ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», яке знаходиться у провадженні Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську.
Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, представників відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, додаткові пояснення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2019 року, за результатами якої складено акт                                                                №10/28-10-54-13-07/05763599 від 07 лютого 2020 року та прийнято податкові повідомлення-рішення від 13 березня 2020 року:
- № 0000165413 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 451225 грн. та штрафними санкціями у сумі 225612, 50 грн.;
-№ 0000175413 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 50 850 282 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 25 425141 грн.;
-№ 0000195413 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 7 594586 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 3 797 293 грн..
Підставою для прийняття спірних рішень послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог:
-підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, параграфу 7 розділу «Дохід» Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18, параграфу 15 розділу «Подання фінансової звітності» Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 1, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 52181130 грн..;
- пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 200.1, підпункту «б» пункту 200.4 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.3 статті 201, Податкового кодексу України, в результаті чого: - занижено податкове зобов`язання з ПДВ на загальну суму 451 225,00 грн., в тому числі за жовтень 2017 року на суму 451 225,00 грн.; - завищено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 7 594 586,00грн. 
Перевіркою ПрАТ «НОВОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах ТОВ «БУД-ПОБУТ-СЕРВІС», ТОВ «ФЕРОТРЕЙД КОМПАНІ», ТОВ «МАРКЕТИНГ 77», ТОВ «РЕГІОН ТРЕЙДІНГ 17», ТОВ «ЛУБРІКОМ» ТОВ «УГЛЕСПРОМ», ТОВ «АВ ТРЕЙД ГРУП», ТОВ САЛФЕР», ТОВ «ЕККОН-СТІЛЛ», ТОВ «ТД «ЗАВОД СПЕЦІАЛЬНИХ СПЛАВІВ», ТОВ «Євразія-Н», ТОВ «РСП ДНІПРО», ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ХІМТРЕЙД ПЛЮС», ТОВ «УКРСЛАВРЕСУРС», ТОВ «АЛЬЯНС СУЧАСНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» встановлено безпідставне формування даних податкового бухгалтерського обліку по проведеним господарським операціям.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Згідно з абзацом 1 підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Параграфом 7 розділу «Дохід» Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 (МСБО 18) встановлено, що під доходом розуміється валове надходження економічних вигід протягом періоду, що виникає в ході звичайної діяльності суб`єкта господарювання, коли власний капітал зростає в результаті цього надходження, а не в результаті внесків учасників власного капіталу.
Параграфом 15 розділу «Подання фінансової звітності» Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 1 (МСБО 1) передбачено, що фінансова звітність має достовірно подавати фінансовий стан, фінансові результати діяльності та грошові потоки суб`єкта господарювання. Достовірне подання вимагає правдивого подання впливу операцій, інших подій та умов відповідно до визначень та критеріїв визнання для активів, зобов`язань, доходу та витрат, наведених у Концептуальній основі. Передбачається, що в результаті застосування МСФЗ з розкриттям додаткової інформації (за потреби) буде досягнуто достовірне подання у фінансовій звітності.
В акті перевірки зазначено, що порушення цих норм призвело до заниження показників рядка 2120 «Інший операційний дохід» у звіті про фінансові результати за Формою № 2 та рядка 1 Декларації з податку на прибуток «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» та, у свою чергу, до заниження податку на прибуток у розмірі 52 181 130 грн. внаслідок визначення показників за правилами бухгалтерського обліку на вартість безоплатно отриманих активів від невстановлених осіб, оскільки проведені позивачем господарські операції слід вважати нереальними.
Заниження податку на прибуток, на думку відповідача, призвело до заниження податку на додану вартість та завищення бюджетного відшкодування у розмірі 7 594 586 грн..
Відповідно до п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
За приписами п.п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 цього Кодексу).
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198ПК).
Абзацом 1 пункту 201.1статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У відповідності до абзаців 1, 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За приписами п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
За статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції.
Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з фактично вчиненою господарською операцією учасників правовідносин.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «БУД-ПОБУТ-СЕРВІС» (постачальник) укладено договір №029/3395-17 від 19 грудня 2017 року з придбання феросплавної продукції.
На виконання цього договору сторонами укладено специфікацію № 1 від 19 грудня 2017 року на загальну суму 9690 300,00 грн., де 1 615 050,00 грн. податку на додану вартість. За умовами пункту 2 специфікації допускається відхилення від заявлених обсягів постачання товару на +15%.
За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 11 740 378,14 грн., де 1 956 729,69 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму                   11 740 378,14 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРОТРЕЙД КОМПАНІ» (постачальник) укладено договір № 029/2407-17 від 05 вересня 2017 року з придбання феросплавної продукції.
На виконання цього договору сторонами укладено специфікації, загальна вартість товару за цим договором складає 5 752 583,77 грн.
За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 5752 583,77 грн., де                   958 763,96 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму                5 752 583,77 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТИНГ 77» (постачальник) укладено договір № 029/2170-17 від 10 серпня 2017 року з придбання феросплавної продукції.
На виконання цього договору та додаткової угоди № 1 від 27 вересня 2017 року сторонами укладено специфікацію № 2 на загальну суму 1302000 грн., де 217000 грн. податку на додану вартість.
На виконання цього договору та додаткової угоди №2 від 09 листопада 2017 року сторонами укладено специфікацію № 3 на загальну суму 592800 грн., де 98800 грн. податку на додану вартість.
За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 2 385 723,00 грн., де 397 620,50 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму                                2 385 723,00 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕГІОН ТРЕЙДІНГ 17» (постачальник) укладено договори № 029/5610-16 від 31 листопада 2016 року, № 029/877-17 від 28 березня 2017 року, № 029/1087-17 від 14 квітня 2017 року, № 029/1407-17 від 22 травня 2017 року, №029/1487-17 від 29 травня 2017 року, № 029/1667-17 від 15 червня 2017 року, №029/1897-17 від 12 липня 2017 року, 029/3150-17 від 24 листопада 2017 з придбання феросплавної продукції.
На виконання цих договорів сторонами укладено специфікації та виписано видаткові накладні на загальну суму 29 833 852,2 грн., де 4 972 308,70 грн. податку на додану вартість.
Податкові накладні виписано та зареєстровано на загальну суму 4965250, 21 грн. (податок на додану вартість за податковою накладною від 17 листопада 2017 року № 21 на суму податку на додану вартість 7 058, 49 грн. не віднесено до складу податкового кредиту).
Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 29833852,20 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано на суму 24 861 543,51 грн, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУБРІКОМ» (постачальник) укладено договір № 028/161018 від 16 жовтня 2018 року з придбання товару.
На виконання цього договору сторонами укладено специфікацію на загальну суму                      1260000,000 грн., де 210000, 00 грн. податку на додану вартість.
За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 1260000,000 грн., де 210000, 00 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 1260000,000 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «УГЛЕСПРОМ» (постачальник) укладено договори з придбання вугілля № 029/5417-16/091116-02 від 09 листопада 2016 року,                                               № 029/181-17/24017-06 від 24 січня 2017 року.
На виконання цих договорів сторонами укладено специфікації на суми 524999, 16 грн. та                             727999, 40 грн..
За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 727 596, 23 грн., де                       121266, 03 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 727 596,55 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано залізничні накладні.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ ТРЕЙД ГРУП» (постачальник) укладено договори № 029/451-17 від 14 лютого 2017 року, № 029/111-8 від 19 січня 2018 року, №029/803-19 від 20 квітня 2019 року з придбання коксу.
За видатковими накладними товар поставлено на суму 3867633, 66 грн., де 187077, 11 грн. податку на додану вартість. Податкові накладні, які включені до податкового кредиту, за листопад, грудень 2016 року виписано на суму 83 353 грн..
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 3 336 419,08 грн. (без врахування 204179,07 грн. дебіторської заборгованості.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «САЛФЕР» (постачальник) укладено договір № 029/3938-16 від 11 серпня 2016 року з придбання вугілля. На виконання цих договорів сторонами укладено специфікації на суми 161000,00 грн..
За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 167 992, 29 грн., де                27 998,71 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 167 992, 29 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕККОН-СТІЛЛ» (постачальник) укладено договір № 029/271-17 від 31 січня 2017 року та специфікації до нього з придбанням товару.
За видатковою та податковою накладною товар поставлено на суму 30 156,00 грн., де                               5 026,00 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 30 156,00 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортну накладну.
В акті перевірки зазначено, що товаротранспортна накладна не містить адресу пункту навантаження, що спростовує фактичне навантаження товару.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЗАВОД СПЕЦІАЛЬНИХ СПЛАВІВ» (постачальник)укладено договори № 029/5671-16 від 14 грудня 2016 року та                                № 029\1692-18 від 07 серпня 2018 року з придбання феросплавної продукції.
На виконання цих договорів сторонами укладено специфікації на суми 720000,00 грн.,                   366000,00 грн., 626400,00 грн., 469 800,00 грн., 815200,00 грн. (до договору 2016 року та додаткових угод до нього); 66950,00 грн, 657600,00 грн, 785000,00 (до договору 2018 року та додаткових угод до нього).
За видатковими накладними товар поставлено на 3135161,60 грн., у тому числі 85589,20грн. податку на додану вартість.
Податкові накладні, включені до вкладу податкового кредиту, виписано на суму                        1 771252грн., де 85 589,20 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 3 135 161,60 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразія-Н» (постачальник) укладено договір № 029/118-17 від 18 січня 2017 року з придбання коксу. На виконання договору сторонами укладено специфікацію на суму 512 400,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість.
За видатковою та податковими накладними товар поставлено на суму 224 431, 20 грн., де                     37 405,20 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 224 431, 20 грн..
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортну накладну.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «РСП ДНІПРО» (виконавець) укладено договір підряду № 53/18-1 від 20 липня 2018 року та додаткової угоди до нього, на виконання робіт з ремонту барабанів моталок стана 1400 холодної прокатки на загальну суму 1 198 980,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість.
Факт виконання робіт з наведеним договором підтверджується відповідними актами виконаних робіт.
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 1 198 980,00 грн..
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ТРЕЙДІНГ» (постачальник) укладено договір № 029/145-18 від 24 січня 2018 року з придбання феросплавної продукції. На виконання договору сторонами укладено специфікацію на суму 942 750,40 грн., де 157 125,07 грн. податку на додану вартість.
За видатковою та податковою накладними, рахунком-фактурою товар поставлено на суму                    871 101,36 грн., де 145 183,56 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 868 867,81 грн., де 144 811, 30 грн. податку на додану вартість.
На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортну накладну.
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «ХІМТРЕЙД ПЛЮС» (постачальник) укладено договори № 029/1106-18 від 11 червня 2018 року, № 029/1745 від 01 червня 2017 року та додатковими угодами та специфікаціями до них, а також за договірними листами № 029/700 від 27 березня 2018 року, № 029/943 від 28 квітня 2018 року, № 029/415 від 22 лютого 2018 року з придбання продукції.
За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 361644, 00 грн., де                      60 274,00 грн. податку на додану вартість.
Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції.
На підтвердження факту поставки позивачем надано експрес накладні товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта».
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРСЛАВРЕСУРС» (постачальник) укладено договори № 029/5862-16 від 26 грудня 2016 року, № 029/5867-16 від 01 листопада 2016 року, № 029/1004-17 від 01 квітня 2017 року, № 029/1782-17 від 03 липня 2017 року, № 029/2951-17 від 03 листопада 2017 року, № 029/51-18 від 11 січня 2018 року з придбання чорних вторинних металів.
Факт виконання наведених договорів підтверджується наданими позивачем відповідними видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями та іншими платіжними документами, товаротранспортними накладними, які були досліджені відповідачем під час проведення перевірки. 
Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.
Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що наданими позивачем первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджується факт того, що спірні правочини набули реального настання тих правових наслідків, на настання яких були спрямовані.
Посилання відповідача на наявність акту про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента по ланцюгу постачання, а також на податкову інформацію, отриману з інформаційних баз даних АІС «Податковий блок», відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, як критерії оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки, під час складання акту про неможливість проведення звірки будь-які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаного акту з відображенням в ньому окремих відомостей, не відповідають критерію значимості, як не відповідає такому критерію і інформація з інформаційно-аналітичних баз контролюючих органів, оскільки така також ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів.
При цьому дії податкового органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників цього органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку. Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується лише для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Це стосується також і дій податкового органу щодо внесення такої інформації до існуючих інформаційних систем. Відтак, будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуальних норм, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можна вважати належними.
Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів суд не приймає до уваги, оскільки вказане не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.
Щодо встановленої під час проведення перевірки відсутності або неналежне оформлення сертифікатів якості продукції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сертифікати якості не є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, а лише свідчать про якість товару та не є обов`язковими при формуванні платником податку витрат та податкових зобов`язань, податкового кредиту з податку на додану вартість. Відсутність таких документів не позбавляє позивача права на формування витрат та податкового кредиту за наявності належно оформленої податкової накладної, виданої покупцю продавцем товару та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому податковим законодавством порядку».
Аналогічний правовий висновок був викладений у постанові Верховного суду від 10.04.2020р. у справі №400/2793/18.
Посилання відповідача на відсутність контрагента ТОВ «Углеспром» у переліку вантажоодержувачів антрациту, визначеного наказом першого заступника Антитерористичного центу при Службі безпеки України та керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 12.06.2015 року №415ог, та ніби то неможливістю офіційно отримувати вугільну продукцію з неконтрольованих територій з 15.03.2017 року, колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на відсутність доказів на підтвердження тих обставин, що придбане позивачем вугілля було перевезено саме з неконтрольованої території.
Як вбачається з матеріалів справи, поставка вугілля за договором №029/5417-16/091116-02 від 09.11.16 року та №029/181-17/24017-06 від 24.01.17 року здійснювалась на умовах «FCA Красний Лиман Інкотермс 2010» в період часу грудень 2016р.-2017р. Місто Красний Лиман (наразі- Лиман) знаходиться на території, підконтрольній Україні і не було включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року №1085-р.
Стосовно доводів відповідача щодо наявності відкритих кримінальних проваджень відносно позивача та його контрагентів колегія суддів зазначає наступне.
В матеріалах справи міститься лист від 16.04.2020 року №13-01-02/13-07-33/10580 Територіального управління Державного бюро розслідувань, в якому зазначено, що кримінальне провадження №62018050000000062 від 28.12.2018 року закрито 28.12.2019 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні посадових осіб складу кримінального правопорушення.
Тобто, на дату прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, кримінальні провадження відносно позивача були закриті. 
Судом також встановлено, що на час проведення перевірки позивача та на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень вироків щодо контрагентів позивача  судами винесено не було.
Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення чинного законодавства.
Колегія суддів вважає, що лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість. За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.
Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару, укладення покупцем товару договору з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування має підтверджуватися належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження фіктивності спірних господарських операцій. 
Пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що «тимчасово, до 1 січня 2022 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно зУКТ ЗЕД (абзац в редакції Закону № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року).
У разі застосування зазначеної пільги норми пункту 198.5статті 198 цього Кодексу не застосовуються в частині товарів/послуг, необоротних активів, суми податку на додану вартість з вартості яких були включені до податкового кредиту у звітних (податкових) періодах, що передували періоду початку застосування пільги.
Платник податків може відмовитися від використання зазначеної пільги чи зупинити її використання на один або декілька звітних (податкових) періодів шляхом подання заяви. Заява, у якій зазначається перелік товарних позицій товарів згідно зУКТ ЗЕДі період, на який платник відмовляється чи зупиняє використання пільги, подається до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги. Відмова від використання пільги, зазначеної у цьому пункті, чи зупинення її використання застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, зазначеного у заяві (абзац в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016)».
(Підрозділ 2 розділу XX доповнено пунктом 45 згідно із Законом№ 812-VIII від 24 листопад 2015 року; із змінами, внесеними згідно із Законом№ 2628-VIII від 23 листопада 2018 року).
За приписами підпунктів 30.1., 30.2., 30.3., 30.4. статті30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільно значення здійснюваних ними витрат (підпункту 30.2. статті30 ПК України).
Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії (підпункту 30.3. статті30 ПК України).
Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету (підпункту 30.4. статті30 ПК України).
Отже, податкова пільга є правом платника податків, а не його обов`язком.
Відповідно до пункту 201.5. статті 201 Податкового кодексу України для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні.
У разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексута/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком (пункт 201.3. статті 201 ПК України).
Як вбачається з акту перевірки, заяви про відмову чи зупинення використання пільги контрагентами у встановлений строк до контролюючих органів не подавались.
Разом з цим, всі податкові накладні за спірними відносинами не мали відповідного запису «Без ПДВ», були прийняті та зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до яких позивачем сплачений податок на додану вартість, що також не є спірною обставиною, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем відповідно до приписів пункту 198.6статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України цілком правомірно цей податок був віднесений до податкового кредиту.
Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача- постачальники вугілля не задекларували свої зобов`язання з податку на додану вартість на зазначені в акті перевірки суми.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Таким чином, позивач, отримавши податкові накладні, які були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі податкових накладних, правомірно відніс до податкового кредиту суми податку на додану вартість.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Колегія суддів вважає, що наданими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджується реальність здійснення позивачем спірних господарських операцій. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження свого твердження щодо фіктивності спірних господарських операцій, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного від 17 серпня 2020 року у справі №200/3223/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного від 17 серпня 2020 року у справі №200/3223/20-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 12 січня 2021 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 14 січня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 12 січня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                             Т.Г. Гаврищук 

    Судді:                                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                                          Г.М. Міронова