ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року		Справа № 465/833/16-а пров. № А/857/1215/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 23 листопада 2020 року у справі за її позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського обласного державного підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та Управління Державної реєстрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання дій протиправними, скасування розпорядження, -
ВСТАНОВИВ:

Ще у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, (далі – РА, Міська рада відповідно) Львівського обласного державного підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі – БТІ) та Управління Державної реєстрації Міської ради (далі – Управління) в якому просила: визнати дій РА протиправними, скасування розпорядження РА від 11.11.2011 №552 щодо квартири АДРЕСА_1 (далі – Розпорядження, Адреса відповідно).
27.10.2020 позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення нотаріальних дій щодо її квартири, в яку входить кімната площею 17,8 кв. м., яку на її думку, шахрайським способом зробили квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 23 листопада 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив заявник, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.
В доводах апеляційної скарги вказує, що висновки суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову не є вірними, оскільки саме на підставі спірного Розпорядження та присвоєння номеру кімнаті, було протиправно здійснено приватизацію кімнати в квартирі позивачки АДРЕСА_2 .
Відповідачі та треті особи відзиву на апеляційну скаргу не подали, в судове засідання не надіслали свої представників, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення нотаріальних дій щодо квартири за Адресою не є співмірними позовним вимогам та відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Матеріалами справи підтверджується те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1995 виданого Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці квартира АДРЕСА_2 на праві приватної, спільної, сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , загальна площа квартири 27,3 кв.м. Відповідно до довідки Львівського комунального підприємства «Навколо базару» (далі – ЛКП) від 12.10.2011 загальна площа цієї квартири становить 27,3 кв.м. і складається з 1 кімнати житловою площею 17,80 кв.м. Зазначена квартира приватизована.
Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 30.04.1998 квартира АДРЕСА_2 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 Загальна площа квартири складає 52,5 кв.м. Відповідно до довідки, виданої ЛКП від 12.10.2011 зазначена квартира приватизована, загальною площею 52,5 кв.м. і складається з 2 кімнат житловою площею 33 кв.м.
Розпорядженням, яке позивач просить скасувати, присвоєно квартирний номер АДРЕСА_2 в будинку АДРЕСА_3 приміщенням під індексом 27-1/17,8 кв.м з спільними комунальними вигодами за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .
Положеннями статті 150 КАС передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2, 4 частини першої та частиною другою статті 151 КАС позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відтак, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Відтак, як вірно зазначено судом першої інстанції із наведених доводів ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не можна стверджувати, що підстави з якими вона звернулася із розглядуваною заявою є достатніми для вжиття судом заходів щодо забезпечення позову.
Крім того, у заяві зазначено доводи щодо незаконної приватизації кімнати ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 та прописки в цій кімнаті не відомих осіб, проте слід звернути увагу, що такі доводи повинні розглядатися в межах іншого судочинства щодо захисту порушеного майнового права (інтересу), однак не в межах спору щодо скасування Розпорядження оцінка правомірності прийняття якого буде надана по суті розгляду справи. 
Забезпеченням зазначеного адміністративного позову в спосіб заявлений позивачем не призведе до належного захисту її порушеного права в межах тих доводів, які позивач наводить у цій справі.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження позивача-апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 23 листопада 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 19 березня 2021 року.