Ухвала
 
29 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2/1522/8661/11
 
провадження № 61-3653ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року у справі за  позовом публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року, позов публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» (далі - ПАТ «ІмексБанк», правонаступником якого є товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»)) задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ІмексБанк» за кредитним договором від 29 березня 2007 року № 497, а саме: заборгованість у розмірі 67 943,92 євро; пеню нараховану за неналежне виконання зобов`язань у розмірі 87 246,82 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
04 березня 2021 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 09 березня 2021 року, в  якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «ІмексБанк» відмовити.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2940цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі №6-1912цс15, від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Разом з цим, підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає порушення судом норм процесуального права, а саме суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України), зокрема неповнолітніх дітей, які опинилися під загрозою втрати житла.
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 разом із доданими до неї документами подана у строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року. 
 
Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси вищезазначену цивільну справу № 2/1522/8661/11.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
                             
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                                Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                               В. В. Шипович