Справа № 161/14209/19 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/52/21  Категорія: 11    	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
27 січня 2021 року                                                                         місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Данилюк В.А.,
суддів Шевчук Л.Я., Осіпука В.В.,
секретаря Опейди В.О.,
з участю:
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним допоміжним приміщенням загального користування - горищем за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним допоміжним приміщенням загального користування - горищем. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 5/6 частини будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до договору дарування від 22.08.2009 року відповідач ОСОБА_2 набув право власності на 1/6 частину будинку, зокрема, кімнату загальною площею 12.4 кв.м. в будинку по АДРЕСА_1 . З часу набуття відповідачем права власності на свою частку вона була позбавлена права користування горищем, що над її будівлею, так як з боку відповідача чиняться перешкоди.
Просить суд усунути перешкоди в користуванні спільним допоміжним приміщенням - горищем загальною площею 69.3 кв.м. та зобов`язати відповідача не чинити перешкод в користуванні ним, забезпечивши вільний доступ позивачу у дане приміщення шляхом демонтажу дверей і вивільнення його від будівельного та іншого матеріалу.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області позов задоволено.
Постановлено усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування спільним допоміжним приміщенням загального користування - горищем загальною площею 69.3 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні спільним допоміжним приміщенням загального користування - горищем, загальною площею 69,3 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити вільний доступ ОСОБА_1 у дане приміщення шляхом демонтажу дверей і вивільнення його від будівельного та іншого матеріалу.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали, позивач заперечила апеляційну скаргу. 
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.02.1998 року позивачу ОСОБА_1 належить 5/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).
На підставі договору дарування від 22.08.2009 року ОСОБА_2 набув право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться за даною адресою , кімнату загальною площею 12,4 кв.м. (а.с. 14-16).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 з часу набуття права власності на частину житлового будинку позбавлена її права повноцінного користування горищем, що користування горищним приміщенням є похідним від права власності на житло в будинку. Необхідність такого права користування передбачена нормами та правилами. Оскільки в реєстрі будівельної діяльності інформація щодо декларативних та дозвільних документів на право виконання будівельних робіт ОСОБА_2 не значиться, 5/6 частини житлового будинку належать ОСОБА_1 , то суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач вправі вимагати в порядку ст. 391 ЦК України усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майно, в даному випадку горищем. 
Такі висновки суду зроблені передчасно, без урахування усіх обставин та з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ч.1  ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.
Позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що з моменту, коли відповідач став власником 1/6 частини будинку, їй чиняться перешкоди у користуванні горищем. Заперечуючи позов, відповідач ОСОБА_2 стверджував, що у зв`язку з поділом спадкового майна, до якого входить будинок АДРЕСА_1 , між позивачкою та батьком відповідача існувала домовленість про здійснення переобладнання будинку, зокрема, добудови другого поверху, у зв`язку з чим такі роботи проводилися у горищному приміщенні, про що не заперечувала позивачка, даючи згоду на переобладнання.
Даних обставин суд першої інстанції не перевірив, не дослідив і не надав їм правову оцінку. 
Так, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи технічної документації на реконструкцію будинку по АДРЕСА_1 .
При цьому із даних документів убачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету від 03.02.2011 року забудовниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здійснюється реконструкція житлового будинку по АДРЕСА_1 , відповідно до якої добудовується мансардне приміщення за рахунок горища. У матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява позивача ОСОБА_1 , згідно з якою остання погоджується на добудову другого поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 ( а.с 34)
Зазначена заява була врахована при ухваленні рішення виконкомом Луцької міської ради щодо надання дозволу позивачу та відповідачу на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №80-20 від 03.02.2011 року (а.с 35).
Крім того, зі змісту ухвали про визнання мирової угоди від 15 квітня 2009 року иіж ОСОБА_1 та ОСОБА_4 убачається, що при вирішенні спору щодо поділу спадкового майна між позивачем та батьком відповідача було укладено мирову угоду, відповідно до якої відповідач у даній справі ОСОБА_2 отримує право на добудову до виділеної у даному будинковолодінні кімнати (а.с78)
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що, звертаючись із позовом про усунення перешкод в користуванні горищем, позивач ОСОБА_1 не довела, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні даним приміщенням, оскільки з матеріалів справи встановлено, що у приміщенні горища зі згоди позивача здійснюється переобладнання у зв`язку з реконструкцією за взаємною згодою сторін. Доводи позивача про те, що вона відкликала свою згоду на переобладнання, не заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання щодо дозволу на переобладнання така згода була.
Отже, підстави для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні приміщенням відсутні. Та обставина, що переобладнання на час звернення до суду не закінчене, не прийняте в експлуатацію, не підтверджує вимог позивача, оскільки предметом спору не є самочинне будівництво.
Таким чином через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права рішення суду слід скасувати і постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити. 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року в даній справі скасувати.
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним допоміжним приміщенням загального користування - горищем відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 3 лютого 2021 року.

Головуючий 

Судді :