ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 січня 2021 року           справа №428/8083/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 26 листопада 2020 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 428/8083/20 (суддя в І інстанції Кордюкова Ж.І.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Числова Олександра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

                                                             УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Числова Олександра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3159400 від 19.09.2020, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., перерахувавши їх на кредитну карту АТ КБ «Приватбанк».
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3159400 від 19.09.2020.
Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 420 грн. 40 коп.
Не погодившись з таким судовим рішенням в частині відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду в цій частині, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ним понесені витрати на оплату праці адвоката, які місцевим судом необґрунтовано йому не відшкодовані.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
19.09.2020 відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3159400 на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 510 грн.
Рішенням місцевого суду в цій справі вказана постанова відповідача скасована, відшкодовано ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
У відшкодуванні витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн – відмовлено.
Рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
За таких обставин, позивач у справі зобов`язаний довести понесення ним витрат на правову допомогу відповідними доказами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу суд відзначає наступне.
У позові ОСОБА_1 просив стягнути на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3000 грн.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 25.09.2020, укладеного з адвокатом Боровським М.С. щодо надання правової допомоги за позовом до інспектора поліції ОСОБА_2 про скасування постанови (а.с.8), а також копію додаткової угоди від 10.10.2020 до договору про надання правової допомоги від 29.09.2020 (а.с.54).
Пунктом 2 договору про надання правової допомоги від 25.09.2020, укладеного між адвокатом Боровським М.С. та ОСОБА_1 , встановлено, що розмір гонорару визначається за домовленістю сторін з відшкодуванням фактичних витрат по закінченню розгляду справи судами усіх інстанцій.
Договору про надання правової допомоги від 29.09.2020, укладеного між адвокатом Боровським М.С. та ОСОБА_1 , суду надано не було.
З наданого позивачем дублікату квитанції від 29.09.2020 № Р24А627076910С18624 на суму 3000 грн. (а.с.10), неможливо встановити, за яким договором була зроблена зазначена оплата, оскільки в договорі від 25.09.2020 сума витрат на правничу допомогу сторонами не визначена, а копії договору від 29.09.2020 суду не надано.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не підтвердив належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.09.2020, укладеного з адвокатом Боровським М.С., що має наслідком відмову в стягненні цих витрат з Управління патрульної поліції в Харківській області на користь позивача.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню йому не підлягають.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 листопада 2020 року у справі № 428/8083/20 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 14 січня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            Е. Г. Казначеєв

                                                                                                                                                                                                                                                 Т. Г. Гаврищук