ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року	Львів	Справа № 460/4547/20 пров. № А/857/14052/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді -                                       Носа С. П.,
суддів -                                                            Обрізка І. М., Шевчук С. М.;
розглянувши в порядку письмового провадження   в м. Львові апеляційну  скаргу  Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету  Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду   від 28 вересня   2020  року у справі № 460/4547/20  (головуючий суддя - Щербаков В. В., м. Рівне) за адміністративним позовом   ОСОБА_1  до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету  Рівненської міської ради, Головного управління ДПС у Рівненській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

                                                    ВСТАНОВИВ:

23 червня  2020  року  Рівненським окружним адміністративним судом  зареєстровано позовну заяву   ОСОБА_1  до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету  Рівненської міської ради, Головного управління ДПС у Рівненській області  про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету  Рівненської міської ради протиправними, що виявилися у відмові призначення субсидії без наявності ідентифікаційного номера (або нової відмітки в паспорті за серією та номером паспорта) та за умови внесення інформації щодо ОСОБА_1 до окремого реєстру Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, як про особу, котра через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття ідентифікаційного номера; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету  Рівненської міської ради питання щодо призначення позивачу житлової субсидії розглянути з 2019, 2020 років за умови відсутності відомостей про ОСОБА_1 в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, як про особу, котра через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття ідентифікаційного номера; визнання дій Головного управління ДПС у Рівненській області протиправними, оскільки надавалась недостовірна інформація щодо недійсності конституційних прав і свобод та за відмову ОСОБА_1 в праві щодо обліку за раніше встановленими формами обліку платників податків, як про особу, котра через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття ідентифікаційного номера та має відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера; зобов`язання Головного управління ДПС у Рівненській області відносно позивача по справі зберегти раніше встановлені форми обліку платників податків та інших платежів за відсутності відомостей про ОСОБА_1 в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, як про особу, котра через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття ідентифікаційного номера та має відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 з 01 травня 2019 року (на сезонний період 2019-2020 років). Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 травня 2019 року (на сезонний період 2019-2020 років) за відсутності відомостей про ОСОБА_1 в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, як про особу, котра через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття ідентифікаційного номера, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем  -  Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване  рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначено, що   ОСОБА_1 не звернув уваги на зміни в законодавстві, які  унеможливлюють надання йому субсидії. Так, відповідно до вимог до законодавства, у разі коли протягом 30 календарних днів після отримання повідомлення про необхідність виправлення помилки громадянин не вчинить дій щодо її виправлення, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може відмовити в призначенні житлової субсидії на наступний сезон, якщо житлову субсидію неможливо призначити без такої інформації. Оскільки позивач не звернувся до податкового органу щодо приведення у відповідність прізвища, імені, по-батькові та паспортних даних, та не надав такої інформації відповідачу, то йому було відмовлено у призначенні житлової субсидії на новий період.
Позивачем - ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, де висловлено прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Також у відзиві висловлено клопотання подати звернення до Верховного суду для вирішення питання щодо  внесення до  Конституційного Суду України подання щодо вирішення питання конституційності окремих положень  Податкового кодексу України про необхідність повторної реєстрації осіб, що відмовились  від ідентифікаційного номера і отримали право здійснювати будь-які платежі без нього.
Колегія суддів відмовляє в задоволенні цього клопотання, оскільки повноваження суду чітко передбачені Кодексом адміністративного судочинства України,  і такої форми захисту порушеного права особи як  звернення до Верховного суду для вирішення питання щодо  внесення до  Конституційного Суду України подання щодо вирішення питання конституційності певних положень законодавства - не передбачено. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1   ст.311 КАС України   розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4   ст.229 КАС України   якщо відповідно до положень цього   Кодексу   розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.           
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без з мін з наступних підстав.
Встановлено, що   у період з 01.05.2016 по 30.04.2017, на підставі постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 у справі №569/1365/17, УПСЗН ВК Рівненської міської ради було призначено ОСОБА_1 житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг як особі, яка має інвалідність ІІ групи.
З наявного в матеріалах справи розрахунку субсидії на ЖКП  вбачається, що починаючи з 01.05.2019, ОСОБА_1 не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.
Згідно з відповіді відповідача1 від 21.12.2019 №481 підставою для не призначення позивачу субсидії стала інформація з податкової служби про недіючий ідентифікаційний номер. Разом з тим, зазначено, що питання призначення позивачу житлової субсидії буде розглянуте після отримання оновлених даних та інформації про доходи з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. 
26.02.2020 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Рівненській області  із заявою у якій повідомив, що він має право здійснювати платежі без ідентифікаційного номера та без включення відомостей щодо нього до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.
Відповідно до листа Управління  праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради №46/14/17-00-02-01-09 від 28.02.2020 обґрунтування позивача не були взяті до уваги та запропоновано останньому пройти реєстрацію в окремому реєстрі ДРФО у порядку, встановленому розділом VIII Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі, шляхом подання до контролюючого органу Повідомлення за формою №1-П і внесення до паспорта громадянина України нової відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України в межах мотивів та доводів апеляційної скарги, внаслідок чого суд апеляційної інстанції  погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 2 Положення  про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення № 848) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
Пунктом 16 Положення № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб) (абз.1).
При цьому, абзац 13 пункту 16 Положення № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентує, якщо житлову субсидію у попередньому сезоні призначено за рішенням комісії, призначення житлової субсидії на наступний сезон здійснюється структурним підрозділом з питань соціального захисту населення без повторного прийняття рішення комісією у разі, коли не змінилися обставини, на підставі яких прийнято попереднє рішення комісії (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб, громадян, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).
Тобто, Положення № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає призначення житлової субсидії на новий період без звернення громадян та без прийняття відповідного рішення у разі не змінності обставин, на підставі яких відбулося призначення житлової субсидії у попередньому сезоні.
Разом з тим, пункт 6 Положення №848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає підстави для не призначення субсидії, згідно з яким житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:
1) загальна площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартири і 200 кв. метрів для індивідуального будинку (крім дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей, а також сімей, в яких не менше року проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування);
2) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда). При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля. Наявність (відсутність) у власності або володінні зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Якщо право власності або володіння на транспортний засіб набуто під час отримання житлової субсидії, громадянин, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів зобов`язаний повідомити про це структурному підрозділу з питань соціального захисту населення незалежно від розміру вартості транспортного засобу;
3) у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами другим - четвертим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду: навчалися за денною формою навчання у закладах середньої освіти, професійно-технічних навчальних закладах, закладах вищої освіти або зареєстровані у службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і в цей період навчалися в центрах професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості; отримували хоча б один із таких видів доходу, як пенсію, стипендію, допомогу при народженні (усиновленні) дитини, допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу по догляду за особами з інвалідністю I і II групи внаслідок психічного розладу, допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, допомогу по безробіттю;
4) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному упункті 5цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень;
5) структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії;
6) структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність у домогосподарства, що одержувало житлову субсидію у попередньому опалювальному (неопалювальному) сезоні, простроченої понад два місяці заборгованості з оплати обов`язкової частки платежу за житлово-комунальні послуги, обов`язкової частки внеску/платежу на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії на наступний опалювальний (неопалювальний) сезон.
Житлова субсидія у випадках, передбачених підпунктами 5 і 6 цього пункту, призначається з початку опалювального (неопалювального) сезону за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі) протягом двох місяців з початку такого сезону, в іншому випадку - з місяця, наступного за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі).
Як вбачається з листа відповідача  №481 від 21.12.2019 підставою для не призначення позивачу житлової субсидії на новий період є інформація з податкової служби про недіючий ідентифікаційний номер.
Колегія суддів звертає увагу на те, що така підстава відсутня в переліку підстав для не призначення субсидії (у тому числі на наступний період), визначеному у п.6 Положення № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Будь-яких інших підстав для не призначення позивачу житлової субсидії, визначених Положенням №848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідачем наведено не було.
Крім того, Житомирським апеляційним адміністративним судом у постанові від 13.06.2017 у справі № 569/1365/17 встановлено, що ОСОБА_1 (через свої релігійні переконання) згідно з відміткою у паспорті має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера на підставі рішення суду від 30.11.2004 у справі № 2-9668/2004р. Також встановлено, що ОСОБА_1 із повідомленням за формою № 1П для внесення його в окремий реєстр Державного реєстру, з 2011 року не звертався.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак, обставини щодо відсутності у позивача ідентифікаційного номера (через свої релігійні переконання) встановлені у судовим рішенням від 13.06.2017 у справі № 569/1365/17 та в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України доказуванню не підлягають.
Водночас, на підставі вказаного судового рішення у справі № 569/1365/17 відповідачем призначено ОСОБА_1 житлову субсидію у період з 01.05.2016 по 30.04.2017. Тобто аналогічні правовідносини між сторонами вже були предметом судового розгляду.
Також відповідачем була самостійно розрахована та призначена позивачу житлова субсидія на наступний період з 01.05.2017 по 30.04.2018 без звернення останнього до податкового органу щодо приведення у відповідність прізвища, імені, по-батькові та паспортних даних. 
Більше того, Положення № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачає для отримання житлової субсидії звернення громадян до держаних установ для приведення у відповідність прізвища, імені, по-батькові чи паспортних даних.
Зважаючи на викладене, таке формулювання підстави для призначення житлової субсидії, викладеного у листі від №481 від 21.12.2019, як звернення до державної фіскальної служби для приведення у відповідність прізвища, імені, по-батькові та паспортних даних (серії та номеру паспорта), суд розцінює як вимагання від позивача документів, що не передбачені Положенням № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 13 якого забороняється для призначення житлової субсидії вимагати від громадян документи, подання яких не передбачено цим Положенням.
Посилання представника відповідача на положення податкового законодавства України стосовно внесення даних позивача до окремого реєстру, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 у паспорті на сторінці 7 вже має відмітку фіскального органу, яка була внесена до набрання чинності таким кодексом, а його діючою редакцією не передбачено внесення повторно відмітки, яка вже внесена у відповідності до діючого на той період законодавства України.
Таким чином, зміна правового регулювання обліку осіб, які відмовилися від використання ідентифікаційного номера не може звужувати обсяг їх прав. 
Крім того, відповідно до абз.13 п.14 Положення № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення надсилає повідомлення заявнику в паперовому вигляді рекомендованим листом із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.
Всупереч викладеному, при прийнятті рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії відповідачем не враховано вимоги абз.13 п.14 Положення № 848 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки позивачу надіслано лише повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у її призначенні, у якому не міститься ні реквізитів такого рішення, ні роз`яснення порядку його оскарження. 
Відповідно до ст. 9 Конституції України, діючі міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України. При винесенні постанови суд приймає до уваги положення: Загальної Декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року "соціальні права визнаються за всіма людьми незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища" (ст.2); Міжнародного пакту про економічні, соціальні й культурні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року;Європейської соціальної хартії, підписаної 18 жовтня 1961 року "право осіб похилого віку на соціальний захист (ст. 23)", "право на захист від убогості та соціального відчуження (ст.30).", які є частиною національного законодавства України та також захищають право позивача на соціальний захист у вигляді субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 , який є пенсіонером по інвалідності (ІІ гр.), житлової субсидії, відповідач поставив його в умови скрутного матеріального становища, яке унеможливлює нормальне існування людини.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове    задоволення   позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
У відзиві   ОСОБА_1 також заявлено клопотання про відшкодування матеріальних витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;               2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За приписами частини першої статті 138 КАС України, розмір витрат, пов`язаних, зокрема, з підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
В матеріалах справи містяться докази понесення позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, на загальну суму 53,50  грн., а саме: розрахунковий чек № 282431 від 12.12.2020, розрахунковий чек № 283727 від 06.01.21, накладні щодо надіслання до суду відзиву тощо.
З огляду на вказане, понесені позивачем судові витрати в сумі 53 грн. 50 коп. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань   Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету  Рівненської міської ради.
Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету  Рівненської міської ради - залишити без задоволення, а рішення  Рівненського  окружного адміністративного суду  від 28 вересня     2020 року у справі № 460/4547/20 - без змін. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету  Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12, м. Рівне, 03195441) судові витрати в сумі 53 (п`ятдесят три) гривні 50 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених                              п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	С. М. Шевчук