ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/3352/20 
Номер провадження 22-ц/816/453/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.

у присутності :
позивача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Литовченко Лідії Іванівни , 
відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Катрич О.М. у м. Суми,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Служба у справах дітей Сумської міської ради, про встановлення способу участі у вихованні доньки,
                                           в с т а н о в и в :

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із вказаним позовом, свої вимоги мотивував тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою у справі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Сімейне життя з відповідачкою не склалося, тому рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2016 року шлюб між сторонами розірваний, а з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки.
Після розірвання шлюбу між сторонами виникали суперечки щодо участі батька у вихованні доньки. За зверненням ОСОБА_1 рішенням Служби у справах дітей Сумської міської ради про визначення способу участі у вихованні доньки ОСОБА_3 були встановлені систематичні побачення позивача з донькою: 
щовівторка та четверга з 17:00 до 19:00 години (в зимовий період з 17:00 до 18:30); 
1, 3 субота місяця з 10:00 до 18:30 годин; 2, 4 неділя місяця з 10:00 до 18:00 години.
Позивач вважає, що такий графік був доречний, коли дитина була маленькою, зараз вона підросла, потребує більшої уваги, прийшов час готувати її до школи, крім того, для виїзду на оздоровлення виникла потреба у зміні графіку побачень. 
Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд визначити способи його участі у вихованні доньки з можливістю систематичних побачень, відвідування донькою місця його проживання, спільного відпочинку, а саме: 
щовівторка та четверга з 16:00 до 19:00 години (в зимовий період 16:00 до 18.30); 
вихідні дні повністю (субота та неділя) дитина проводить з одним із батьків по черзі, коли мають місце святкові то вони приєднуються до вихідного того з батьків, з яким перебувала дитина, при цьому на вихідні батько забирає доньку о 16:00 у п`ятницю; канікули дитина проводить половину з батьком, іншу половину - з мамою. Батьки не перешкоджають проведенню відпустки один одному разом з дитиною, не дивлячись на встановлений графік з дозволом виїзду за межі Сум (до моря, за кордон, пансіонати, санаторії, будинки відпочинку) при співпадінні відпусток (між матір`ю та батьком) відпустку розділити по 15 діб для проведення їх з дитиною.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Встановлено ОСОБА_1 порядок його участі у вихованні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі систематичних побачень з донькою: 
1) кожного вівторка та четверга, щомісяця, з 16:00 години до 19:00 години; 
2) першої і третьої суботи місяця з 10:00 до 18:00 години, та першої і третьої неділі місяця з 10:00 до 18:00 години. 
У період святкових днів, канікул дитини та у період відпусток батьків, дитина проводить час з одним із батьків, за попередньою домовленістю між батьками, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп. судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог, а саме: 
встановити порядок побачень позивача з донькою під час канікул: половину канікул ОСОБА_3 проводить з батьком ОСОБА_1 з відвідуванням місця проживання батька, іншу частину канікул – з мамою ОСОБА_2 ; 
зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати проводити відпустку ОСОБА_1 разом з дитиною не дивлячись на встановлений графік побачень з дозволом виїзду за межі міста Суми (до моря, за кордон, до пансіонату, санаторію, будинку відпочинку), при співпадінні відпусток сторін, відпустку розділити по 15 діб для проведення їх з дитиною; 
встановити ОСОБА_1 порядок його участі у вихованні малолітньої доньки у формі систематичних побачень, відвідування донькою місця проживання батька для спільного спілкування, а саме: щовівторка та четверга з 16:00 до 19:00 (в зимовий період з 16:00 до 18:30);
вихідні дні поточного місяця: перша - третя субота та неділя - дитина знаходиться з відповідачкою, друга – четверта субота та неділя – з ОСОБА_1 , святкові дні приєднуються до вихідного того з батьків, з ким перебувала дитина, при цьому на вихідні батько забирає доньку о 16:00 у п`ятницю з ночівлею і повертає о 18:00 у неділю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення взяв до уваги формальний висновок служби у справах дітей Сумської міської ради, який зроблений без урахування інтересів дитини, у висновку не наведено обґрунтування доцільності перегляду попередньо встановленого графіку побачень, з огляду на зростання дитини. Суд не врахував доводів позивача про те, що відповідачка маніпулює дитиною, негативно налаштовує її проти батька та бабусі, одноосібно вирішує, чи потрібно позивачу зустрічатися з донькою, чим порушує права батька на участь у вихованні дитини, на спілкування з нею. Позивач вважає, що зазначивши у резолютивній частині рішення про те, що «у період святкових днів, канікул дитини та у період відпусток батьків, дитина проводить час з одним із батьків, за попередньою домовленістю між батьками, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення», суд не вирішив вимог позову про спілкування з дитиною у період свят, відпусток, канікул, залишивши вирішення спору в цій частині на розсуд батьків суд не врахував, що відповідачка не погоджується на жодні компроміси.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечила проти її задоволення, доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими, зазначила, що рішення суду першої інстанції повністю задовольняє інтереси дитини з урахуванням її віку та статі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника , які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_2 , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 06 червня 2014 року сторони уклали шлюб, який було розірвано 22 липня 2016 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю – ОСОБА_5 (а.с. 11, 13).
16 травня 2016 року рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми з позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття (а.с. 12). 
Між батьками малолітньої дитини виникали суперечки з приводу участі батька у вихованні доньки тому, ОСОБА_1 звертався до служби у справах дітей із заявою щодо визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з донькою.
Рішенням Служби у справах дітей Сумської міської ради №72 від 21 лютого 2017 року про визначення способу участі у вихованні, встановлені систематичні побачення ОСОБА_1 з донькою щовівторка та щочетверга з 17-00 до 19-30, (у зимовий період з 17-00 до 18-30); І, ІІІ субота місяця з 10-00 до 18-00 годин; ІІ, ІV неділя місяця з 10-00 до 18-00 години, у святкові дні за попередньою домовленістю між батьками дитини з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення (а.с. 10).
До суду першої інстанції Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок від 13 грудня 2020 року, в якому вважає за можливе, з метою забезпечення права батька на участь у вихованні доньки, враховуючи вік та інтереси дитини, визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді особистих зустрічей щовівторка та щочетверга з 17:00 до 19:30. Перша і третя субота місяця з 10:00 до 18:00. Перша і третя неділя місяця з 10:00 до 18:00. Щодо святкових днів та канікул, зустрічі (включаючи довготривалі) можливо проводити лише за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини, інших обставин, що мають істотне значення (а.с. 108). 
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що батько, який проживає окремо від доньки має право на спілкування з дитиною, визначаючи графік побачень врахував вік дитини, її стать, інтереси, відвідування дитячого садочку, при цьому частково погодився з висновком Служби у справах дітей. 
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою, третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 1 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. 
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Частинами 1 та 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. 
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. 
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Встановлюючи загальний порядок побачень батька з донькою щомісячно, суд першої інстанції врахував інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, взяв до уваги висновок органу опіки та піклування. 
При цьому, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки визначаючи способи участі позивача у вихованні дитини у період святкових днів, канікул, відпусток сторін, суд першої інстанції не визначив конкретних днів і часу спілкування позивача з донькою, лише зазначивши, що дитини проводить час з одним із батьків за їх домовленістю, а оскільки домовленості з цього приводу між батьками дитини не існує, тому при виконанні рішення в цій частині будуть виникати труднощі.
Враховуючи що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам, апеляційний суд визначає участь ОСОБА_1 у вихованні доньки наступним чином : половина терміну шкільних канікул дитини, святкові дні, щорічної відпустки батька, дочка ОСОБА_3 проводить з батьком за попередньою згодою дитини, з урахуванням стану її здоров`я, з правом виїзду за межі міста Суми.
В той же час, заявник не надав достатнього обґрунтування своєї вимоги про необхідність ночівлі доньки за його місцем проживання у вихідні дні. Апеляційний суд відхиляє зазначену вимогу, виходить з того, що місце проживання доньки сторін визначено з матір`ю ОСОБА_2 , за місцем проживання у дитини вже склався певний уклад, режим дня, враховуючи харчування, гігієнічні процедури, час відходження до сну, що є важливим для повноцінного нічного відпочинку, тому щотижнева зміна місця ночівлі не буде відповідати звичному режиму дня дитини, а отже і не відповідатиме її найкращим інтересам. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, а тому змінює рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про визначення порядку участі у вихованні дитини у період канікул, святкових днів, відпустокі ухвалює в цій частині нове рішення про часткове задоволення вимог.
Керуючись ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 січня 2021 року змінити  в частині вирішення вимог про визначення порядку участі у вихованні дитини у період канікул, святкових днів, відпусток, та викласти абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
Встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні доньки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : половина терміну шкільних канікул дитини, святкових днів, щорічної відпустки батька, дочка ОСОБА_3 проводить з батьком за попередньою згодою дитини, з урахуванням стану її здоров`я, з правом виїзду за межі міста Суми.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 19 березня 2021 року.

Головуючий -                                                                                О. І. Собина

Судді:                                      О.Ю. Кононенко 

                  Т.А.Левченко