ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 822/6021/15
адміністративне провадження № К/9901/27698/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів: Шишова О.О.,  Яковенка М.М., 

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Держаної фіскальної служби у Хмельницькій області  на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року у складі головуючого судді   Шевчука О.П. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Сушка О.О., Смілянця Е.С.,   Залімського І.Г. у справі №822/6021/15 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислове підприємство "Універсал" до Хмельницької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.08.2015 форми "Р" №0000932210/43 та №0000942210/44,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. У жовтні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю торгово-промислове підприємство "Універсал" (далі - ТОВ ТПП "Універсал", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Хмельницької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі - Хмельницька ОДПІ), в якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.08.2015 форми "Р" №0000932210/43 та №0000942210/44.
2. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, адміністративний позов ТОВ ТПП "Універсал" задоволено частково.
2.1. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Хмельницької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 11.08.2015 року форми "Р" №0000932210/43, яким ТОВ ТПП "Універсал" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 1479020 (один мільйон чотириста сімдесят дев`ять тисяч двадцять) грн. 00 коп.
2.2. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Хмельницької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 11.08.2015 форми "Р" №0000942210/44 в частині збільшення ТОВ ТПП "Універсал" суми грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 1822425 (один мільйон вісімсот двадцять дві тисячі чотириста двадцять п`ять) грн 00 коп., в тому числі: 1214950 грн - за основним платежем та 607475 грн 00 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
2.3. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. ТОВ ТПП "Універсал", зареєстроване як суб`єкт підприємницької діяльності 14.05.1997 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 17.11.2015, перебуває на податковому обліку в Хмельницькій ОДПІ з 05.01.1999, є платником ПДВ.
3.2. Основними видами діяльності позивача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за КВЕД є: 14.14 виробництво спіднього одягу; 46.34 оптова торгівля напоями; 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 73.20 дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель.
3.3. На підставі направлень від 29.05.2014 №70, №71, №72, №73, №74, №77 та №95 від 24.06.2015, виданих Хмельницькою ОДПІ, проведена документальна планова перевірка ТОВ ТПП "Універсал" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 відповідно до затвердженого плану перевірки. За результатами перевірки 21.07.2015 відповідачем складено акт №475/220/23841050 про результати документальної планової перевірки ТОВ ТПП "Універсал", код ЄДРПОУ 23841050 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 (далі - акт №475/220/23841050 від 21.07.2015).
3.4. На підставі висновків акту №475/220/23841050 від 21.07.2015, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 11.08.2015 №0000932210/43 та №0000942210/44.
3.5. За податковим повідомленням-рішенням форми "Р" №0000932210/43 від 11.08.2015 позивачу визначено грошове зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1479012,00 грн, з яких: 986008,00 грн - основний платіж, та 493004,00 грн - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).
3.6. За податковим повідомленням-рішенням форми "Р" №0000942210/44 від 11.08.2015 позивачу визначено суму податкового зобов`язання по ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1823664,00 грн, з яких: 1215776,00 грн - основний платіж, та 607888,00 грн - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).
3.7. Податкове повідомлення-рішення форми "Р" №0000932210/43 від 11.08.2015 базується на висновку відповідача, викладеному в акті перевірки №475/220/23841050 від 21.07.2015 року, про те, що на порушення п.п. 138.1, 138.2, 138.8 ст.138; пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, ТОВ ТПП "Універсал" завищено за період з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року витрати, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування на загальну суму 5199384,00 грн - по господарських операціях з придбання продукції (тканина, фурнітура і т.п.) для потреб швейного виробництва у ТОВ "Акада-ХХІ", ТОВ "Укрміксі", ТОВ "Денікс Груп", та послуг у ТОВ ЛР "Глобус", ТОВ "Місто світла" і ПП "Орім".
4. Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що доводи відповідача щодо відсутності господарської операції між позивачем і його контрагентами в зв`язку з відсутністю в останніх трудових ресурсів та основних фондів не знайшли свого підтвердження, оскільки надання послуг може відбуватись як власними, так і залученими силами. 
4.1. Крім того, суди звернули увагу на те, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку покупця перевіряти у продавця (постачальника) місцезнаходження майна, наявність основних засобів, трудових ресурсів.
4.2. Суди також визнали неприйнятними посилання в акті перевірки №475/220/23841050 від 21.07.2015 на акт перевірки ТОВ "Місто Світла" №116/10-16-22-09/37361195 від 17.06.2014 року з іншими його контрагентами - ТОВ "Бізнес Формат Індустрія", ТОВ "Голден Україна" та ТОВ "РБК груп" за квітень-червень 2012 року, як на підставу нереальності взаємовідносин позивача з ТОВ "Місто Світла", оскільки вказані контрагенти ТОВ "Місто Світла" не мають жодного відношення до взаємовідносин вказаної юридичної особи з позивачем.
4.3. Також суди вказали, що не знайшли свого підтвердження і висновки перевіряючих, викладені в акті №475/220/23841050 від 21.07.2015 щодо відсутності реального надання позивачу маркетингових послуг ПП "Орім" згідно договору №367 від 01.09.2014, оскільки весь спектр послуг, наданих вказаним контрагентом, відображений в наданих до перевірки актах виконаних робіт і звітах які містять детальну характеристику проведеного аналізу та здійснених маркетингових досліджень, за допомогою яких позивач, як ефективний дистриб`ютор продукції компанії MASPEX-GMW SP.Z O.O. S.K.A. збільшив обсяг продажу товарів, обумовлених дистриб`юційною угодою, укладеною між позивачем та компанією MASPEX-GMW SP.Z O.O. S.K.A.
4.4. Таким чином, досліджуючи правомірність формування позивачем витрат, що враховуються при визначені об`єкту оподаткування по господарських операціях з придбання товарів у ТОВ "Акада-ХХІ", ТОВ "Укрміксі", ТОВ "Денікс Груп", та послуг у ТОВ ЛР "Глобус", ТОВ "Місто світла" і ПП "Орім", суди дійшли висновку, що позивачем надано належні письмові докази на підтвердження реального характеру відносин позивача з вказаними контрагентами, використання придбаних товарів та послуг у власній господарській діяльності, а тому ТОВ "Універсал" правомірно відповідно до вимог ПК України віднесено до складу витрат, які враховуються при визначені об`єкта оподаткування, вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей та послуг у вказаних контрагентів на суму 5199384,00 грн за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року.
4.5. Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 11.08.2015 №0000942210/44  суди вказали, що під час проведення перевірки та судового розгляду позивачем надано належні та допустимі письмові докази реальності поставок товарів та послуг, суди встановили правомірність віднесення позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування, витрат, здійснених позивачем на придбання ТМЦ та послуг у вказаних контрагентів.
4.6. Суди вказали, що якщо ТОВ "Акада-ХХІ", ТОВ "Укрміксі", ТОВ "Денікс Груп", ТОВ "Інвест консалт компані", ТОВ ЛР "Глобус", ТОВ "Місто світла" і ПП "Орім", не виконали своїх зобов`язань зі сплати податків до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб, оскільки відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а відтак ТОВ "Універсал" не може нести відповідальності за діяння контрагентів та третіх осіб.
4.7. Водночас, досліджуючи правомірність віднесення до податкового кредиту з ПДВ відповідного звітного періоду на загальну суму 826,00 грн, на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Капрем" (код 32179927) та ДП Універсал-Луцьк (код 32035521), судами встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ, яке виникло за рахунок: включення до складу податкового кредиту ПДВ по операціях з ТОВ "Капрем" в липні 2013 року в сумі 599,33 грн, та ДП Універсал-Луцьк в лютому 2014 року в сумі 226,67 грн не підтвердженого податковими накладними, які не надані до перевірки, що підтверджується супровідним листом позивача б/н від 23.06.2015 адресованого відповідачу стосовно передачі податкових накладних на перевірку.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому Головного управління Держаної фіскальної служби у Хмельницькій області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
5.1. Зазначає, що по господарським операціям позивача з контрагентами ТОВ "Акада-ХХІ", ТОВ "Укрміксі", ТОВ "Денікс Груп" та ТОВ "Інвест консалт компані" до перевірки не було надано сертифікатів якості, паспортів якості або інших документів, що ідентифікують виробника товару, його походження, що не дало можливості ідентифікувати виробника товару та дослідити рух активу від виробника до кінцевого споживача. 
5.2. Скаржник також посилаєтсья на відсутність у вказаних контрагентів трудових ресурсів та основних фондів.
5.3. Також вказує на неврахування судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи вироку Галицького районного суду м. Львова від 27.07.2015 у справі №461/5999/15-к в частині діяльності ТОВ "Інвест консалт компані". 
5.4. Зазначає, що позивачем не надано доказів використання орендованої площі у ТЦ "Глобус" м. Київ у власній господарській діяльності.
5.5. Крім того, вказує про непідтвердження господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ "Місто світла"  та ПП «Орім».
5.6. Отже, скаржник вказує на створення позивачем штучної господарської діяльності з наведеними контрагентами шляхом формального складення документів без дійсного руху активів.
6. Позивачем до Суду надано відзив на касаційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено про безпідставність викладених в касаційній скарзі доводів, просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
6.1. Вказує, що під час проведення перевірки відповідачу надавались всі господарські документи по взаємовідносинах з постачальниками ТОВ "Акада-ХХІ", ТОВ "Укрміксі", ТОВ "Денікс Груп" та ТОВ "Інвест консалт компані".
6.2. Вважає безпідставними висновки податкового органу про нереальність господарських операцій позивача через отримання контролюючи органом інформації щодо діяльності контрагентів позивача, адже відсутність у контрагентів трудових ресурсів, основних засобів та майна не можуть спростовувати фактичне виконання операцій з поставки товарів/послуг.  
7. Ухвалою Верховного Суду від 22.02.2021 вказану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
8. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
10. Згідно з пп.138.1.1 п.138.1., п.138.2, п.138.8 ст.138 ПК України, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
11. Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
12. Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).
13. Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
14. За п.14.1.181 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду.
15. Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
16. Згідно з п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
17. Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
18. Право на нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
19. Згідно з п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
20. Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
21. Вирішуючи справи із застосуванням наведених правових норм, Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17) визнав, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.
22. Суд зазначає, що за правилами частини другої статті 71 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій) обов`язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття оспорюваного акту індивідуальної дії, покладається на податкову інспекцією як на суб`єкта владних повноважень.
23. Разом з тим, дане правило не виключає обов`язку платника довести обґрунтованість сформованих ним податкового кредиту по операціям з придбання товарів (робіт, послуг).
24. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податків.
25. Підставою винесення спірних у справі податкових повідомлень-рішень стали висновки відповідача завищення позивачем в порушення п.п. 138.1, 138.2, 138.8 ст.138; пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 року витрат, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування, на загальну суму 5199384,00 грн по господарських операціях з придбання продукції (тканина, фурнітура і т.п.) для потреб швейного виробництва у ТОВ "Акада-ХХІ", ТОВ "Укрміксі", ТОВ "Денікс Груп", та послуг у ТОВ ЛР "Глобус", ТОВ "Місто світла" і ПП "Орім", а також завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ  в порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 по взаємовідносинах з ТОВ "Акада-ХХІ", ТОВ "Укрміксі", ТОВ "Денікс Груп", ТОВ "Інвест консалт компані", ТОВ ЛР "Глобус", ТОВ "Місто світла" і ПП "Орім", ДП"Універсал-Луцьк", ТОВ "Капрем".
26. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суди вказали, що  під час проведення перевірки та судового розгляду позивачем надано належні та допустимі письмові докази реальності поставок товарів та послуг. Суди встановили правомірність віднесення позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування, витрат, здійснених позивачем на придбання ТМЦ та послуг у вказаних контрагентів. Суди зазначили, що транспортування товарів від постачальників до позивача підтверджується шляховими листами, наказами про прийняття на роботу, свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, а облік та використання придбаного товару підтверджений наявними в матеріалах справи оборотно-сальдовими відомостями по рахунках 201, 231, 26, 901.
27. Проте, Верховний Суд вказує, що суди попередніх інстанцій зробили передчасні висновки про протиправність спірних податкових повідомлень рішень та не надали правову оцінку всім аргументам, викладеним в акті перевірки.
28. Верховний Суд зауважує, що дослідженню підлягають обставини можливості реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, здійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; наявності необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, наявності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; наявність обліку господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди; здійснення операцій з товаром, наявність первинних документів обліку.
29. Так, в підтвердження правомірності винесених податкових повідомлень-рішень контролюючий орган посилався на наявність розбіжностей у складених постачальниками видаткових накладних та товарно-транспортних накладних в частині зазначення дат, коли певні працівники не могли перебувати у місці передачі товару; відсутність у вказаних вище контрагентів позивача трудових ресурсів та основних фондів; наявність розбіжностей між видами діяльності контрагентів позивача та товарами, що поставлялись позивачу; відсутність економічної обґрунтованості господарських операцій позивача, зокрема, щодо правовідносин з ТОВ ЛР «Глобус»; не підтвердження реальності господарських операцій щодо придбання позивачем послуг сервісного обслуговування об`єктів зовнішньої реклами та маркетингового дослідження.
30. Суди при прийнятті рішень обмежились загальним посиланням на підтвердження реальності господарських операцій позивача із вказаними контрагентами наявними в матеріалах справи первинними документами, звітами без конкретизації вказаних документів, наведення певних послуг, обґрунтування економічної мети укладених правочинів, аналізу наявних в первинних документах помилок.
31. При цьому, суди не врахували, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.
32. Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач під час розгляду цієї справи в судах попередніх інстанцій посилався на наявність вироку Галицького районного суду від 27.07.2015 у справі №461/5999/15-к стосовно обставин діяльності контрагента позивача - ТОВ «Інвест консалт компані», проте суди попередніх інстанцій взагалі не надали правової оцінки зазначеному судовому рішенню та не дослідили обставин, встановлених під час розгляду справи №461/5999/15-к, відповідно до якого в період з 21.11.2014 по 11.03.2015 на рахунок ТОВ «ІНВЕСТ КОНСАЛТ КОМПАНІ», відкритий у ПАТ „УКРІНБАНК", поступали грошові кошти від суб`єктів підприємницької діяльності в результаті проведення фіктивних фінансово-господарських операцій в якості за нібито поставлені товари, виконані роботи та надані послуги.
33. Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами в сукупності з належною оцінкою всіх доказів та наявністю судового рішення по кримінальній справі, суди дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, не досліджено та не встановлено в повному обсязі і тих обставин, на які податковий орган посилався як на підставу правомірності спірних податкових повідомлень-рішень.
34. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій не в повній мірі встановили фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору по суті.
35. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
36. За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
37. Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи в частині спірних правовідносин, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
38. З огляду на наведене, касаційна скарга Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Держаної фіскальної служби у Хмельницькій області підлягає частковому задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
39. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Держаної фіскальної служби у Хмельницькій області -  задовольнити частково.
40. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року - скасувати, а справу направити на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.
41.  Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                      І.В. Дашутін
Судді                                                                                                                О.О. Шишов
 М.М. Яковенко