Номер провадження: 22-ц/813/3897/21 
Номер справи місцевого суду: 2-637/08
Головуючий у першій інстанції Пономаренко В.Д.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Комлевої О.С.,
Цюри Т.В.,
               за участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи,апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 липня 2008 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа – Великомихайлівська районна державна адміністрація Одеської області, про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

01 липня 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши заінтересованою особою – Великомихайлівську району державну адміністрацію (далі – РДА) Одеської області. 
Тобто, відповідач у справі у позовній заяві взагалі не зазначений.
Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новопетрівка, Великомихайлівського району Одеської області помер її батько – ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 7,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП Україна, і розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області і посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії РН № 716173, виданого Великомихайлівською РДА Одеської області 10 листопада 2003 року і зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1061.
Вказаний Сертифікат на право на земельну частку (пай) із дня смерті батька знаходиться у неї.
Також позивачка вказала, що заповіту щодо свого майна батько не складав, а із спадкоємців за законом першої черги є тільки вона, інших спадкоємців немає.
На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку. 

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 липня 2008 року позов ОСОБА_2 було задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 7,8 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на землях Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області та посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РН № 716173, виданого 10 листопада 2003 року Великомихайлівською РДА Одеської області та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) № 1061.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який є рідним братом позивачки ОСОБА_2 , ставить питання про скасування рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 липня 2008 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позову  ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 10.02.2021 року, на 15.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 120-125), у тому числі заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 - через свого представника адвоката Федоренка Ю.М., що передбачено ч.5 ст. 130 ЦПК України (а.с. 123).
Більш того, від представника ОСОБА_1 – адвоката Федоренка Ю.М. 10.02.2021 року надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта та його представника (а.с. 126).

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року, з наступними змінами (а.с. 128), тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. 
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. 
Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 19.02.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні, призначеному на 04 липня 2008 року, Великомихайлівським районним судом Одеської області було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнано за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 7,8 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на землях Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області та посвідчена Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РН № 716173, виданий 10 листопада 2003 року Великомихайлівською РДА Одеської області та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) № 1061 (а.с.7-8).
При цьому, задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що із спадкоємців за законом першої черги є тільки позивачка ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає. 

Разом з тим, ОСОБА_1 , який є рідним братом позивачки ОСОБА_2 і сином спадкодавця ОСОБА_3 , участі у розгляді справи не приймав, копію оскаржуваного рішення отримав лише 21 жовтня 2019 року, після чого оскаржив його в апеляційному порядку. 
При цьому колегія суддів зазначає, що згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9), спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не 27 червня 1997 року, як вказано в позовній заяві і оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Крім того, ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (ст. 18 ЦПК України).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що оскаржуваним рішенням суду визнано в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) за його сестрою ОСОБА_2 після смерті їхнього батька ОСОБА_3 , чим було порушено його права як іншого спадкоємця першої черги.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9).
ОСОБА_1 є також сином спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14.07.1978 року, виданим Великомихайлівським ЗАГС Одеської області (а.с. 53).
17 листопада 2017 року заявник апеляційної скарги змінив прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с. 54). Тобто позивачка ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_1 .

В липні 2019 року ОСОБА_1 випадково дізнався, що в його покійного батька, була земельна ділянка розміром 7,8 гектара. Спадщину він не отримував, оскільки відбував міру покарання у вигляді позбавлення волі в Південній ВК УДПтС України в Одеській області  № 51.
На час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 ще відбував покарання у вигляді позбавлення волі в Південній ВК УДПтС України в Одеській області  № 51, тому не знав і не міг знати про те, що така справа розглядається судом.
Водночас, оскаржуване рішення зачіпає майнові права апелянта, оскільки він має однакове із позивачкою право на спадкування спірної земельної ділянки як спадкоємця першої черги, але позивачка навмисно не вказала його стороною у справі, отримавши одноособово у власність земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька позивачки ОСОБА_2 і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 .

З огляду на викладені обставини, останні свідчать про незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення, таким, що порушує права заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , який також мав право на отримання у спадщину частину земельної ділянки після смерті свого батька – ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , при наявності до того певних умов. 

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачці ОСОБА_2 нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Відомостей про вчинення таких дій позивачем суду не надано, відповідно, матеріали справи їх не містять.
Таким чином, встановивши, що позивачка не надала суду доказів того, що вона в установленому законом порядку подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, та що нотаріус відмовив її у видачі указаного свідоцтва, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Вказане кореспондується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.

Крім іншого, колегія суддів також вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги взагалі не містять відповідача у справі, що є порушенням ст. 30 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час ухвалення судом оскаржуваного судового рішення, згідно якої сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підста ву своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.
У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 76,50 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд
                                    постановив:  
      
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 липня 2008 року скасувати.
Прийняти постанову, якоюу задоволенні позову  ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, заінтересована особа – Великомихайлівська районна державна адміністрація Одеської області, ,відмовити у повному обсязі.

Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 76,50 грн. (сімдесят шість гривень 50 копійок) 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

               О.С.Комлева                                                                         

       Т.В. Цюра