Ухвала       
 
01 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 520/14750/19
провадження № 61-18307ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 05 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме: вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 30 листопада 2020 року подано уточнену касаційну скаргу.
 
Разом з тим, на підставі касаційної скарги не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
 
В уточненій касаційній скарзі, особа, яка її подала, зазначає, що касаційна скарга подається на підставі пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.   
 
Також ОСОБА_1 посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України) та зазначає, що в оскарженій постанові апеляційної суду не ураховані висновки касаційних судів зроблені у рішеннях:
 
Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 6-985цс17, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16, рішеннях у справах № 6-255цс15, № 6-1085цс15, № 6-1077цс15, від 05 червня 2013 року у справі № 6-43цс13, № 6-255цс15, № 6-1085цс15, № 6-1077цс15; 
 
Верховного Суду у справах № 755/11648/15-ц, № 903/998/19, від 19 червня 2018 року у справі № 910/7389/17, від 29 травня 2019 року у справі № 910/11429/18, у справі № 752/13945/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 167/1547/15-к, від 17 липня 2018 року у справі № 161/1372/16-к, від 28 листопада 2019 року у справі № 261/0/15-18, від 02 грудня 2020 року у справі № 2-685/10, від 01 серпня 2018 року у справі № 592/11194/14-ц;
 
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справах № 6-45018св14, № 6-511цс15, № 6-1348цс15, № 6-255цс15, № 6-1648ск16;
 
Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року у справі № К/800/37663/15.
 
У справі № 520/14750/19 заявлено вимогу про стягнення з публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» компенсації за завдану моральну шкоду. 
 
ОСОБА_1 слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. 
 
Окрім цього, постанова Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року № 6-53цс14, на яку міститься посилання у касаційній скарзі в указану дату судом не ухвалювалась. Також указано ряд судових проваджень, без зазначення дати ухвалення рішення Верховним Судом та номера справи, у якій це рішення ухвалено. Указуючи постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, ОСОБА_1 слід конкретизувати указані ним судові рішення, зазначивши окрім номера провадження також номер справи, дату ухвалення судового рішення.
 
Окрім цього, особі, яка подає касаційну скаргу слід звернути увагу на те, що постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Вищого адміністративного суду України, на які він посилається у касаційній скарзі не є постановами Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах. Тому посилання на постанови указаних судів не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення.
 
Також, у касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на пункти 3 та 4 частини третьої статті 411 ЦПК України. 
 
Пунктами 3 частини третьої статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Особа, яка подає касаційну скаргу, не зазначає яке саме конкретне клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, нею було заявлено і яке відхилено судом та про встановлення яких саме обставин. 
 
Також, особі яка подає касаційну скаргу, слід обґрунтувати підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України та зазначити на підставі яких саме недопустимих доказів суд встановив обставини, що мають суттєве значення та чому ці докази є недопустимими.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Аналіз матеріалів на усунення недоліків свідчить про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків. Тому суд, на підставі частини другої статті 127 ЦПК України, продовжує його.
 
Керуючись статтями 120, 127, 185, 260, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги до 17 лютого 2021 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. І. Крат