ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/5943/20
адміністративне провадження № К/9901/1243/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                    Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів -                                                             Жука А.В.,   
                                                                      Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1  
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 (суддя-доповідач - Е.А. Іванов)
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020 (суддя-доповідач - І.О. Турецька, судді - Л.В. Стас, Л.П. Шеметенко)
у справі № 420/5943/20 
за позовом ОСОБА_1  
до Адміністрації Державної прикордонної служби України
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, 

встановив:

Обставини справи
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 04.11.2019 № 1116-ОС про звільнення позивача з військової служби за підпунктом «в» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Північного регіонального управління від 29.11.2019 № 411-ОС про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення;
- поновити позивача на військовій службі та призначити на посаду начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України;
- стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.11.2019 по день поновлення на військовій службі.
2. Одночасно в позовній заяві позивач просить поновити строк для звернення до адміністративного суду. Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку, позивач вказує, що про порушення своїх прав оскаржуваним наказом від 04.11.2019 позивач дізнався лише 12.06.2020.  
3. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2020, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020, відмовлено позивачу у задоволенні заяви про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду. Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.
4. Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущений місячний строк для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом та не наведено обставин, які б свідчили про поважність пропуску такого строку.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
5. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, визнати поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з адміністративним позовом, направити справу до суду першої інстанції для розгляду позову ОСОБА_1 . 
6. В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує, що оскаржуваний наказ про його звільнення з військової служби у зв`язку із скороченням штатів видано 04.11.2019. Станом на день звернення до суду з позовом позивачу не було відомо про всі наявні посади, які були передбачені новим штатним розписом територіальних органів Державної прикордонної служби, оскільки під час отримання попередження про звільнення, позивача не ознайомили зі змістом Директиви Голови Державної прикордонної служби України від 23.09.2019 № 58дск «Про переведення на новий штат територіальних органів Державної прикордонної служби України». Тому позивач, не будучи обізнаним про наявність інших, ніж йому було запропоновано посад, погодився зі звільненням саме з підстав скорочення штатів. Позивач двічі (27.03.2020 та 18.05.2020) звертався до Голови Державної прикордонної служби України щодо надання інформації про ознайомлення його, як начальника Північного регіонального управління Державної прикордонній служби України, з директивою Голови Державної прикордонної служби України від 23.09.2019 № 58дск та про наявність посад, які були передбачені штатним розписом на час його попередження та звільнення. На звернення 27.03.2020 до Голови Державної прикордонної служби України позивач відповіді не отримав. Ним було направлене повторне звернення Голові Державної прикордонної служби України від 19.05.2020, а 12.06.2020 на електронну пошту позивач отримав відповідь з додатком, а в письмовому вигляді поштою отримав згадані документи 22.06.2020. Зі змісту отриманої інформації позивач зрозумів, що на момент попередження про звільнення та звільнення були інші вакантні посади, але позивачу їх не пропонували. Таким чином, на переконання позивача про можливе порушення своїх прав Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 04.11.2019 №1116- ОС позивач дізнався 12.06.2020.
Позиція інших учасників справи
7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач з доводами та вимогами касаційної скарги не погоджується, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін. 
Рух касаційної скарги
8. Ухвалою Верховного Суду від 21.01.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
9. Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2021 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Нормативне врегулювання
10. Відповідно до частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
11. За змістом статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
12. Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
13. Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
14. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якою у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
15. Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
16. Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
17. Згідно із пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними). 
Оцінка Верховного Суду
18. У справі, що розглядається, судами встановлено, що в позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 04.11.2019 № 1116-ОС та наказ начальника Північного регіонального управління від 29.11.2019 № 411-ОС.
19. З адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 07.07.2020.
20. Також, позивач в позовній заяві просить поновити строк для звернення до адміністративного суду та в тексті позовної заяви наводить обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.
21. Ухвалою від 13.07.2020 Одеський окружний адміністративний суд адміністративний позов ОСОБА_1 залишив без руху, зокрема і з підстав недотримання позивачем вимог частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме ненадання позивачем окремої заяви про поновлення строку звернення до суду, та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 
22. На виконання вимог ухвали від 13.07.2020 позивачем надано до суду, зокрема, заяву про поновлення строку, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.  
23. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 відкрито позовне провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу.
24. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
25. Суд першої інстанції вказав, що відповідно до вимог частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
26. Враховуючи вищезазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, підстави, вказані ним у заяві суд не визнає поважним, а відтак адміністративний позов залишив без розгляду.
27. Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, посилаючись на приписи частини четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, вказав про обґрунтованість висновків про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду та відсутність законних підстав для його поновлення.
28. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги та вищенаведених обставин, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду виходить з наступного.
29. Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
30. Частина четверта статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України вказує, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. 
31. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (частина шоста статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України).
32. Верховний суд дійшов висновку, що позивач правомірно скористався правом надання до суду пояснення щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду шляхом подання такої заяви на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, так як і в самій позовній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення строку із зазначенням причин поважності такого пропуску.
33. В силу положень Кодексу адміністративного судочинства України, при попередньому дослідженні матеріалів позовної заяви суд першої інстанції перевіряє на дотримання вимог законодавства подані до суду документи та наявність чи відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на стадії вирішення питання про відкриття провадження.
34. Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 
35. Проте, як встановлено Верховним Судом, суд першої інстанції при відкритті провадження не вирішив питання про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку та не визнавав підстави такого пропуску поважними чи ні.
36. Верховний суд додатково зазначає, що суд касаційної інстанції не оцінює причини пропущення строку звернення до суду, проте доходить висновку, що суд першої інстанції не повною мірою вирішив питання щодо поважності їх пропуску. 
37. Посилання судів першої та апеляційної інстанцій на частини третю та четверту статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковими, так як, факт пропуску процесуального строку був відомий ще до відкриття провадження у справі, позивачем при поданні адміністративного позову не заперечувався.
38. Відповідно до правил частини четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
39. Разом з тим, виходячи з системного аналізу положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд приходить до висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.
40. Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі. 
41. Враховуючи наведене, суд першої інстанції, застосовуючи частину третю статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України неправомірно залишив позовну заяву без розгляду.
42. З урахуванням викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у даній адміністративній справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
43. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
44. За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду із повним та всебічним дослідженням матеріалів та обставин даної адміністративної справи.Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
2. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі № 420/5943/20 скасувати.
3. Справу № 420/5943/20 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду. 
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді                                                                  А.В. Жук 
                                                                                
Н.М. Мартинюк