Ухвала    
 
09 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 330/905/15
провадження № 61-2463ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,                      Зайцева А. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Волобуєвої Анастасії Володимирівни про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року  ОСОБА_1  звернулась до суду зі скаргою, в якій просила суд визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59339738 від 12 червня 2019 року за виконавчим листом № 2/330/337/2015 та зобов`язати заступника начальника Якимівського відділу державної виконавчої служби Волобуєву А. В. повернути виконавчий лист стягувачеві.
 
Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 31 січня              2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову, винесену заступником начальника відділу Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Волобуєвою А. В., про відкриття виконавчого провадження ВП № 59339738 від 12 червня               2019 року за виконавчим листом Якимівського районного суду Запорізької області № 2/330/337/2015 від 07 липня 2016 року.
Зобов`язано заступника начальника відділу Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Волобуєву А. В. повернути стягувачу виконавчий лист Якимівського районного суду Запорізької області 2/330/337/2015, виданий 07 липня 2016 року Якимівським районним судом Запорізької області.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2020 року  скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
15 лютого 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)              ОСОБА_1 звернулась через засоби поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у вищевказаній справі.
 
Скарга подана ізпропуском строку на касаційне оскарження.
 
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин. 
 
Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
 
Так, відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Встановлено, що копію постанови Запорізького апеляційного суду від                      22 грудня 2020 року заявниця отримала 18 січня 2021 року, після чого невідкладно оскаржила її у касаційному порядку.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Як на підставу відкриття касаційного провадження заявниця посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду                     № 131/897/18 від 14 лютого 2020 року в частині порушення процесуальних норм щодо представництва.
 
Крім цього, в касаційній скарзі заявниця, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у правовідносинах щодо звернення судових рішень до виконання.
 
Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року.
 
Витребувати з Якимівського районного суду Запорізької області цивільну справу № 330/905/15 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Волобуєвої Анастасії Володимирівни про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                       Є. В. Коротенко
 
         В. С. Жданова
 
         А. Ю. Зайцев