СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р.                                                                        Справа № 917/782/20  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В. , суддя  Терещенко О.І. 
за участю секретаря судового засідання Чумак Д.В.
прокурора – Полякова С.О. (посвідчення №057286від 09.10.2020);
представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури (вх.№3400П/1-43) на рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2020 (повний текст рішення складено 28.10.2020, суддя Семчук О.С.) у справі №917/782/20
за позовом Керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради Полтавської області, м. Полтава, 
до 1. Управління освіти Виконавчого комітету Полтавської міської Ради, м. Полтава;
    2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський стрілецький клуб", м. Полтава;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Комунальний заклад "Полтавська гімназія "Здоров`я" № 14 Полтавської міської ради Полтавської області, м. Полтава, 
про визнання недійсним договору, зобов`язання звільнити та повернути майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Полтавської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради Полтавської області до Управління освіти Виконавчого комітету Полтавської міської Ради та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський стрілецький клуб" про визнання недійсним укладеного 17.02.2012 між відповідачами договору № 1-с погодинної суборенди приміщення тиру, яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30; а також про зобов`язання ТОВ “Полтавський стрілецький клуб звільнити та повернути балансоутримувачу приміщення тиру площею 500,5 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30. 
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.10.2020 в позові відмовлено повністю.
Заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи. порушення норм процесуального права; неправильне застосування норм матеріального права, просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2020 у справі №917/782/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву керівника Полтавської місцевої прокуратури, про дату та час розгляду справи повідомити Полтавську та Харківську обласні прокуратури.
Згідно витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2020, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Шутенко І.А., суддя Россолов В.В. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі №917/782/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури та призначено справу до розгляду на 19.01.2021 на 12:00 год. 
06.01.2021 від Управління освіти Виконавчого комітету Полтавської міської Ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№124), в якому воно вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Крім того просить суд розглядати справу без його участі (вх.№125).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2021, у зв`язку з відпусткою судді Шутенко І.А., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Терещенко О.І., суддя Россолов В.В.
06.01.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський стрілецький клуб" електронною поштою надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№625) надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якому він також просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
В судове засідання 19.01.2021 з`явився прокурор, який підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити, рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов прокурора задовольнити. 
Позивач та третя особа належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з`явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутнього в судовому засіданні прокурора, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Полтавською місцевою прокуратурою в порядку встановлення підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді вивчено стан додержання вимог діючого законодавства під час надання в оренду державного та комунального майна освітніх закладів міста, зокрема законності використання ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” приміщення стрілецького тиру Полтавської гімназії “Здоров`я” № 14, що знаходиться за адресою: вул. Пилипа Орлика, 30, м. Полтава. Зокрема, прокуратурою встановлено наступне.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164910435, власником будівель КЗ “Полтавська гімназія “Здоров`я” № 14, у тому числі приміщення тиру за адресою: м. Полтава, вул. Пилипа Орлика, 30, є територіальна громада м. Полтава в особі Полтавської міської ради (копія витягу – в матеріалах справи).
13.02.2012 Полтавська міська рада та Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради уклали договір оренди №17/14 (далі – Договір оренди, копія Договору оренди – в матеріалах справи).
Згідно п. 1.1 Договору оренди орендодавець (Полтавська міська рада) передає, а орендар (Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради) приймає на умовах, визначених договором, в оренду нежитлові приміщення за адресами згідно із переліком (Додаток 1: пункт 61 - НВО № 14 площею 3821 кв.м. за адресою: м. Полтава, вул. Паризької комуни, 30), які повинні бути використані під навчальні заклади і знаходяться на балансі Управління освіти виконавчого комітету. Згідно п. 3.1.1. вказаного Договору оренди, орендар має право передавати в суборенду тільки з письмового дозволу Орендодавця частину об`єкта оренди. Плата за суборенду не повинна перевищувати орендної плати орендаря. Відповідно до п. 5.2 Договору оренди орендна плата з 01.01.2012 становить 1 грн.20 коп. в рік.
Відповідно до п. 3.2 Договору оренди орендар зобов`язаний використовувати орендоване приміщення відповідно до його цільового призначення та умов цього Договору. В разі виявлення нецільового використання орендованого приміщення орендодавцем складається відповідний акт, який є підставою для розірвання договору оренди.
Згідно п. 3.2.6 Договору оренди в місячний термін з дня підписання розпорядження про дозвіл на укладання договору орендар зобов`язаний застрахувати за рахунок власних коштів об`єкт оренди в страховій компанії  на користь власника – територіальної громади міста; надати орендодавцю копію страхового полісу; постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди нежитлове приміщення було застрахованим.
У подальшому сторонами Договору оренди укладено ряд додаткових договорів, а саме: №129/17 від 27.08.2013, №2/17 від 15.01.2014, №224/17 від 11.11.2014, №90/17 від 23.03.2015, №437/17 від 24.03.2016, №2/17 від 02.01.2017, №142/17 від 09.10.2017, №192/1 від 23.10.2019, №255/1 від 02.12.2019.
Вказаними змінами уточнено зміну назв вулиць та орендованих площ в Додатку № 1, зокрема, приміщення КЗ “Полтавська гімназія “Здоров`я” № 14 знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30, площею 4538,20 кв.м. та продовжено строк дії договору до 30.12.2022 року.
17.02.2012 між Управлінням освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради (суборендодавець) та ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” (суборендар) було укладено договір № 1-с погодинної суборенди (далі – Договір суборенди, копія Договору суборенди – в матеріалах справи). Згідно вказаного договору, ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” отримало в погодинну суборенду окреме нежитлове приміщення стрілецького тиру за адресою: м. Полтава, вул. Паризької Комуни (нині вул. Пилипа Орлика) 30, площею 417,9 кв.м., яке знаходиться на балансі Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради, для використання у якості стрілецького тиру.
У п. 1.1 Договору суборенди вказується про те, що право на погодинну суборенду суборендар одержав на підставі розпорядження міського голови виконавчого комітету Полтавської міської ради № 37 від 13.02.2012.
Згідно п. 5.1 розпорядження міського голови виконавчого комітету Полтавської міської ради № 37-р від 13.02.2012 (копія розпорядження – в матеріалах справи) надано дозвіл Управлінню освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради на здачу в погодинну суборенду приміщень з 01.01.2012 площею 417,9 кв.м. за адресою: вул. Паризької Комуни, 30 (ПНВО № 14) ТОВ “Полтавський стрілецький клуб”.
Розділ 5 Договору суборенди визначає розмір плати за договором та порядок розрахунку між сторонами. Так, плата за 1 годину суборенди встановлюється у розмірі 12,05 грн. за 1 год. Сума плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування суми місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць з урахуванням кількості використаних годин. Суборендар щомісячно надає Управлінню майном комунальної власності міста графік використання суборендованих приміщень, затверджений директором школи.
Згідно п. 7.1 Договору суборенди, строк дії договору встановлюється з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.
Згідно наявної в матеріалах справи копії акту прийому-передачі в суборендне користування нежитлового приміщення за адресою: м. Полтава, вул. Парижської Комуни, 30 вказане приміщення було передане відповідачем-1 відповідачу-2 17.02.2012.
11.12.2014 між тими ж сторонами укладено угоду № 249-д про зміни та доповнення до договору погодинної суборенди № 1-с від 17.02.2012, якою продовжено строк дії основного договору до 30.12.2017.
Угодою № 705-д від 14.12.2017 збільшено площу орендованого приміщення до 607,20 кв.м. та продовжено строк дії Договору суборенди до 31.12.2019.
Угодою № 926-д від 02.01.2019 зменшено площу орендованого приміщення до 503,8 кв.м.
Угодою № 15-д від 14.11.2019 визначено, що орендоване майно складається з приміщення площею 497,7 кв.м., яке використовується погодинно, і 6,1 кв.м., яке використовується постійно (кімната зберігання зброї).
09.01.2020 укладено угоду № 26-д, якою визначено, що орендоване майно складається з приміщення площею 494,4 кв.м., яке використовується погодинно, і 6,1 кв.м., яке використовується постійно (кімната зберігання зброї), продовжено строк дії договору до 31.12.2021.
Копії вищевказаних угод про зміни та доповнення до договору погодинної суборенди № 1-с від 17.02.2012 наявні в матеріалах справи.
Прокуратура у позові зазначає, що укладений між відповідачами Договір суборенди не відповідає вимогам Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.
А саме, прокуратура вважає, що в порушення ст.ст. 4, 10 Закону при укладенні Договору суборенди не вказано, яке саме індивідуально визначене майно передається в оренду, не зазначено його місцезнаходження та склад, що унеможливлює ідентифікувати таке майно.
Крім того, всупереч ст. 10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, в оспорюваному договорі відсутня умова страхування майна, суборендарем не здійснено страхування орендованого майна.
Також, прокуратура зазначає, що визначений Договором суборенди розмір орендної плати не відповідає законодавству. Зокрема, порядок її визначення встановлений Методикою розрахунку та порядку використання плати за оренду комунального майна міста, затвердженою рішенням Полтавської міської ради від 09.08.2007. Так, п. 10 додатку до вказаної Методики передбачено, що при визначенні розміру орендної плати за використання майна комунальної власності міста для розміщення приватних фізкультурно-спортивних закладів, діяльність яких спрямована на організацію та проведення занять різними видами спорту (що відповідає основним видам діяльності суборендаря, визначеним в ЄДРПОУ та п. 4.1 статуту товариства) застосовується орендна ставка в розмірі 17%.
Разом з тим, згідно інформації Управління комунальною власністю ВК Полтавської міської ради (лист від 13.03.2020, копія листа – в матеріалах справи), для розрахунку орендної плати при укладенні оспорюваного договору використана орендна ставка - інше використання нерухомого майна - 15%.
Також, прокуратура вважає, що слід враховувати законодавчо встановлене обмеження використання майна навчальних закладів за цільовим призначенням, зокрема, вимога щодо тісної пов`язаності з навчально-виховним процесом мети такого використання (постанова Вищого господарського суду України у справі № 911/1946/16 від 10.01.17).
Так, відповідно до вимог ч. 5 ст. 63 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на час укладення Договору суборенди), об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням, тобто встановлено законодавчу заборону використання його з іншою метою.
Згідно з приписами ст. ст. 3, 18, 29, 61 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на час укладення Договору суборенди), під освітньою діяльністю розуміється діяльність закладів, що входять до системи освіти, з метою здобуття відповідного виду освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів освіти та інших осіб.
Навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу. Структуру освіти становлять дошкільна, загальна середня освіта, позашкільна освіта, професійно-технічна освіта, післядипломна освіта та самоосвіта.
Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України “Про освіту” завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загально - культурної підготовки громадян України.
Згідно ст. 9 Закону “Про загальну середню освіту” до загальноосвітніх навчальних закладів належать у тому числі школи І-ІІІ ступенів.
Частиною 1 ст. 63 вказаного Закону визначено, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.
Отже, об`єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти, а тому передача будь-яких приміщень шкільних навчальних закладів у оренду суб`єктам господарювання для проведення господарської діяльності не пов`язаної з наданням освітніх послуг, прямо заборонена законом.
Заборона на використання об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства передбачає і діючий Закон України “Про освіту” (ч. 4 ст. 80).
Однак, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КЗ “Полтавська гімназія “Здоров`я” № 14 за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30, (яка зберігається в ПП ПБТІ “Інвентаризатор”), перший поверх приміщення тиру навчального закладу (приміщення Б-1 складається з 5 приміщень, а саме: 1-коридор, 2-коридор, 3-клас, 4-тир, 5-тир (копія витягу з матеріалів інвентаризаційної справи – в матеріалах справи).
12.10.2011 та 13.10.2011 Управлінням майном комунальної власності ВК Полтавської міської ради та ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” відповідно скеровано листи до ПП БТІ “Інвентаризатор” щодо проведення робіт по уточненню поточних змін по нежитловому приміщенню тиру, проведення вимірів та виготовлення технічної документації (копії листів – в матеріалах справи).
На виконання вказаних листів, виготовлено технічний паспорт будівлі тиру станом на 07.06.2013, згідно якого, приміщення № 3 (клас) першого поверху тиру вже перепрофільовано в тир для стрільби на 10 метрів.
Крім того, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” не є освітнім закладом, для нього визначено наступні види діяльності:
- Код КВЕД 93.11 Функціювання спортивних споруд (основний);
- Код КВЕД 9 3.12 Діяльність спортивних клубів;
- Код КВЕД 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг;
- Код КВЕД 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах;
- Код КВЕД 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів.
З огляду на це, прокуратура вважає, що об`єкт оренди використовується не за освітнім призначенням та в цілях не пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу, суборендарем допущено перепрофілювання приміщення.
Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.
Так, стаття 26 Закону України “Про освіту” (який діяв на момент укладення договору) покладає на власника навчального закладу або уповноваженого ним органу, керівника забезпечення безпечних і нешкідливих умов навчання, праці та виховання дітей в закладах освіти.
Відповідно до ч. І ст. 51 вказаного Закону вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти відповідно мають гарантоване державою право на безпечні і нешкідливі умови навчання та праці.
Право на безпечні і нешкідливі умови навчання та праці в навчальних закладах регламентовано і Законом України "Про освіту", що діє на даний час (ст.ст. 25, 53).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України N 745 від 11.10.2011 затверджено зміни до Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 11.11 Інструкції у навчальних закладах, спортивних товариствах, які не мають створених на підставі дозволів органів внутрішніх справ на відкриття та функціонування стрілецьких тирів і стрільбищ, зберігання зброї та бойових припасів до неї, крім навчальної, заборонено.
Прокуратура вважає, що при укладенні Договору суборенди з ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” власник комунального майна - навчального закладу знехтував та не забезпечив гарантовані державою права школярів на безпечні і нешкідливі умови навчання.
Отримавши приміщення у користування, суборендар за адресою: м. Полтава, вул. Пилипа Орлика, ЗО (вул. Паризької Комуни,30) отримав:
- ліцензію на здійснення господарської діяльності з ремонту вогнепальної зброї невійськового призначення, торгівля вогнепальною зброєю, боєприпасами до неї, холодною зброєю пневматичною зброєю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду;
- дозвіл на право відкриття, функціонування об`єкта дозвільної системи - кімнати зберігання зброї та магазину по торгівлі зброї та боєприпасів;
- дозвіл на право відкриття, функціонування підприємств, майстерень - об`єкта дозвільної системи - майстерні з ремонту вогнепальної, холодної зброї, спецзасобів;
- дозвіл на право відкриття та функціонування об`єкта дозвільної системи – стрілецького тиру.
Прокуратурою до позовної заяви додано копії дозволів на право відкриття та функціонування об`єкта дозвільної системи МВС України № 008371 від 29.02.2012, № 007262 від 06.03.2012, № 006683 від 20.04.2013, № 006682 від 20.04.2015, № 000252 від 28.08.2017, № 000253 від 28.08.2017, корінців дозволу № 011112 від 29.05.2018, № 011113 від 29.05.2018, дозволу № 011282 від 23.09.2019, № 011283 від 23.09.2019, № 001781 від 18.07.2019, № 001782 від 18.07.2019, № 001783 від 18.07.2019, а також копію  безстрокової ліцензії серії АВ № 601493 від 05.04.2012, виданої МВС України ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” на ремонт вогнепальної зброї невійськового призначення, торгівлю вогнепальною зброєю невійськового призначення, боєприпасами до неї, холодною зброєю, пневматичною зброєю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів на секунду.
Таким чином, приміщення навчального закладу передане в оренду суб`єкту господарювання, господарська діяльність якого пов`язана зі зберіганням зброї та бойових припасів до неї, що прямо заборонено Законом.
На території орендованого приміщення постійно перебувають сторонні дорослі особи у період проведення занять з вихованцями, чим створено потенційну небезпеку для дітей та працівників навчального закладу.
На думку прокуратури прийняття рішення про передачу в оренду приміщення навчального закладу не лише суперечить імперативній забороні, визначеній чинним законодавством, а також створює загрозу для отримання безпечної освіти дітьми.
Прокуратура зазначає, що доказом цього є подія вбивства одного з інструкторів ТОВ “Полтавський стрілецький клуб”, що сталася 07.02.2020.
Так, у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12020170000000038 від 07.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що 07.02.2020 близько 12:00 години особа прийшла до приміщення стрілецького тиру ТОВ “Полтавський стрілецький клуб”, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Пилипа Орлика, 30, де розпочала стрільбу з різних видів вогнепальної зброї. У подальшому, близько 13:00 години розпочала стрільбу з малокаліберного пістолету для спортивної стрільби “Пістолет Марголіна” калібру 5,6 мм та зробила з нього декілька пострілів у бік мішені. Після цього, повернулася у бік інструктора, який у цей момент стояв позаду неї та слідкував за дотриманням техніки безпеки при стрільбі, та здійснила з вказаного пістолета не менше трьох пострілів у ділянку грудної клітини та спини, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень грудної клітини та спини, від яких останній помер на місці події.
У преамбулі Конвенції про права дитини, прийнятої Резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, яка набула чинності 02.09.1990, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27.09.1991 (далі - Конвенція), зазначається про необхідність особливого захисту дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 3 ст. 3 Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.03.2017 у справі В.К. проти Російської Федерації (V.K. v. Russia, скарга N 68059/13) поряд з іншим, судді дійшли одноголосного висновку, що держава несе відповідальність за шкоду завдану дитині, яка перебуває під її контролем (під час перебування дитини на виховані у закладі освіти).
У ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Таким чином, в Основному законі закріплена соціальна спрямованість діяльності держави та її відповідальність перед громадянами, в тому числі дітьми, за дотримання та забезпечення закріплених в Конституції прав та свобод.
Законом України “Про охорону дитинства” від 26.04.2001 визначено, що охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Під охороною дитинства в контексті Закону слід розуміти систему державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Відповідно до статті 2 Закону завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально- правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Зокрема, ч. 1 ст. 4 Закону передбачено, що система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей.
Частиною 2 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено, що держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. З цією метою держава вживає заходів щодо зниження рівня дитячої смертності та запобігання нещасним випадкам.
Таким чином, враховуючи все вищевикладене, інтереси держави полягають у виконанні закріпленого у статті 3 Конституції України головного обов`язку держави - утвердження і забезпечення прав і свобод людини, в тому числі дотриманні закріплених Конституцією, законами України та гарантованих державою прав дитини на безпечні та нешкідливі для здоров`я умови утримання, розвитку, виховання і навчання, створення безпечних умов для її життя і здорового розвитку. Крім того, прокуратура зазначає, що 30.11.2017 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій безпеки дітей”, в якому законодавець визначив охорону дитинства, в тому числі охорону життя, здоров`я дитини та її прав, як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, та потребує захисту. Такий підхід визначення інтересів держави узгоджується з позицією Конституційного суду України, викладеної у рішенні від 08.04.1999 року № 3-рп/99, відповідно до якого в основі інтересів держави є потреба здійснення загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної екологічної безпеки.
Крім цього, прокуратура вказує, що правовідносини, пов`язані з використанням комунального майна, становлять суспільний інтерес, а незаконність використання майна навчального закладу, такому суспільному інтересу не відповідає.
Згідно з положеннями статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 23 Закону України “Про прокуратуру” визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 по справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Тобто прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави в конкретних спірних відносинах, які підлягають захисту та вирішенню в судовому порядку.
У відповідності з ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відповідно до вищезазначеного рішення Конституційного суду від 08.04.99 в справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються, як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.
Згідно положень вказаного рішення, під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, у зв`язку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову, та зазначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Необхідність забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини відображено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Зокрема вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
При цьому Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення.
Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.
Пред`являючи позов у вказаній справі, прокурор зазначає, що він виходить саме з необхідності вирішення проблем суспільного (публічного) значення, існування яких виправдовує застосування механізму звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору та повернення орендованого майна.
Враховуючи вищевикладене, прокуратура стверджує, що звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної (публічної) потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання.
Відповідно до ст. 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність освіти в державних і комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти.
Статтею 3 Закону України “Про освіту” передбачено, що держава визнає освіту пріоритетною сферою соціально-економічного, духовного і культурного розвитку суспільства.
Невиконання встановлених законодавством норм у вказаній сфері порушує інтереси держави в частині гарантування доступності та розвитку освіти.
Отже захист інтересів держави у суді включають подання прокурором до господарського суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.
Поняття “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах” означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Частиною 5 статті 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належить органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Полтавська міська рада.
Територіальна громада міста Полтави, як власник спірного об`єкта нерухомості, делегує Полтавській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.
Тобто воля територіальної громади, як власника, може виражатися лише в тих діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.
Водночас, Полтавська міська рада достовірно знаючи про порушення Законів України “Про освіту”, “Про оренду державного та комунального майна”, жодних заходів щодо усунення порушень законодавства свідомо не вживає, що на думку прокуратури свідчить про бездіяльність вказаного органу та не здійснення захисту інтересів територіальної громади м. Полтави.
Положенням про управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради, затвердженим рішенням двадцять першої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 19.02.2019, визначено повноваження Управління з оспорюваного питання. Зокрема, згідно п. 1.1 Положення Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради є виконавчим органом Полтавської міської ради для здійснення функцій і делегованих йому повноважень щодо реалізації на території міста державної політики в галузі освіти, організації та надання освітніх послуг. Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради є уповноваженим органом - органом управління закладами освіти, заснованими на комунальній та державній формі власності м. Полтава, інклюзивно-ресурсним центром Полтавської міської ради у відповідності до законодавства про освіту; п. 1.3 Положення визначено, що управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Начальник управління має право діяти від імені юридичної особи без доручення.
Разом з тим, саме Управління освіти є стороною оспорюваного договору, а тому набуває статусу відповідача.
У той же час, оскільки приміщення, передане в суборенду за оскаржуваним договором входить до складу приміщень КЗ “Полтавська гімназія “Здоров`я” №14”, вказаний навчальний заклад залучено до розгляду в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Також прокуратура зазначає, що про описані в позовній заяві порушення законодавства місцевій прокуратурі стало відомо лише в процесі досудового розслідування кримінального провадження № 42020171010000045 від 12.02.2020 за ч. 1 ст. 367 КК України. У подальшому, листом від 03.04.2020 повідомлено уповноважений орган - Полтавську міську раду, яка проігнорувавши обставини, викладені в ньому, скерувала його для розгляду до Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради, чим фактично підтвердила свою бездіяльність щодо оспорюваного договору (копія листа прокуратури – в матеріалах справи).
На виконання ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” місцевою прокуратурою попередньо повідомлено Полтавську міську раду про звернення із позовною заявою до Господарського суду Полтавської області.
Враховуючи викладені вище обставини справи прокуратура просить суд:
- визнати недійсним укладений 17.02.2012 між відповідачами договір № 1-с погодинної суборенди приміщення тиру, яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30;
- зобов`язати ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” звільнити та повернути балансоутримувачу - Управлінню освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради приміщення тиру площею 500,5 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним укладеного 17.02.2012 між відповідачами договору № 1-с погодинної суборенди приміщення тиру, яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30.
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3     ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 №1697-VII, у відповідній редакції, (далі - Закон № 1697-VII) представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.          Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. 
Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону №1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Звертаючись до господарського суду прокурор зазначив, що ним було здійснено вивчення стану додержання вимог діючого законодавства під час надання в оренду державного та комунального майна освітніх закладів міста та встановлено, що договір суборенди укладений між відповідачами не відповідає вимогам Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, що є підставою для визнання такого договору недійсним та повернення орендованого майна балансоутримувачу.
Листом № 35-3830вих-20 від 03.04.2020 прокурор запропонував Полтавській міській раді звернутися до суду з позовом про визнання недійсним Договору суборенди (копія листа прокуратури – в матеріалах справи). Полтавська міська рада проігнорувавши обставини, викладені в листі прокуратури, скерувала його для розгляду до Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради.
Оскільки компетентний орган - Полтавська міська рада протягом розумного строку після отримання листа прокуратури самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, прокурор, вважаючи порушеними інтереси територіальної громади м. Полтави, мав право звернутися з позовом до суду.
На виконання ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” місцевою прокуратурою попередньо повідомлено Полтавську міську раду про звернення із позовною заявою до Господарського суду Полтавської області.
Судом першої інстанції констатовано, що під час розгляду справи позивач в судові засідання не з`являвся, жодних пояснень по суті заявленого прокуратурою позову не надав. Вказане фактично свідчить про не підтримання позивачем позову, що розглядається у даній справі.
Прокуратурою заявлені позовні вимоги про визнання недійсним укладеного 17.02.2012 між відповідачами договору №1-с погодинної суборенди приміщення тиру, яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30, та про зобов`язання ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” звільнити та повернути балансоутримувачу - Управлінню освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради приміщення тиру площею 500,5 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Згідно із ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).
На підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.
Правові відносини щодо передачі комунального майна в оренду урегульовані Господарським та Цивільним кодексами України, а також Законом України “Про оренду державного та комунального майна”.
Згідно ст. 2 Закону України “Про оренду державного і комунального майна” від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, який був чинним на момент укладення відповідачами спірного договору (далі – Закон № 2269-ХІІ) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ст. 22 Закону № 2269-ХІІ орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди. Плата за суборенду цього майна, яку отримує орендар, не повинна перевищувати орендної плати орендаря за майно, що передається в суборенду. Різниця між нарахованою платою за суборенду і тією її частиною, яку отримує орендар, спрямовується до державного або місцевого бюджету. До договору суборенди застосовуються положення про договір оренди.
Згідно ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2269-ХІІ визначено, що об`єктами оренди за цим законом є зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2269-ХІІ істотними умовами договору оренди (тобто і суборенди) є об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), термін, на який укладається договір оренди, орендна плата з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством, відновлення орендованого майна та умови його повернення, виконання зобов`язань, забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо, порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди, відповідальність сторін, страхування орендарем взятого ним в оренду майна, обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Щодо тверджень прокурора, що при укладенні спірного договору відповідачами не вказано, яке саме індивідуально визначене майно передається в оренду, не зазначено його місцезнаходження та склад, що унеможливлює ідентифікувати таке майно, колегія суддів зазначає про таке.
Колегія суддів вважає помилковими такі твердження прокурора, оскільки згідно п. 1.1 Договору суборенди в погодинну суборенду передається окреме нежитлове приміщення стрілецького тиру за адресою по вул. П.Орлика, 30 (вул. П.Комуни, 30) загальною площею 417,9 кв.м. Тобто, в погодинну суборенду передано індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: окреме нежитлове приміщення стрілецького тиру КЗ “Полтавська гімназія “Здоров`я” № 14 Полтавської міської ради Полтавської області”.
Згідно п. 5.1 розпорядження міського голови виконавчого комітету Полтавської міської ради № 37-р від 13.02.2012 надано дозвіл Управлінню освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради на здачу в погодинну суборенду приміщень з 01.01.2012 площею 417,9 кв.м. за адресою: вул. Паризької Комуни, 30 (ПНВО № 14) ТОВ “Полтавський стрілецький клуб”.
Таким чином, площа суборендованого майна при укладенні Договору суборенди була визначена та погоджена саме позивачем.
Судова колегія не приймає до уваги зауваження прокуратури стосовно того, що додатковими угодами квадратура суборендованого приміщення постійно змінювалася. Разом з тим різниця в площі об`єкту суборенди виникала в тому числі і в наслідок виготовлення технічної документації на приміщення після укладення сторонами Договору суборенди на замовлення ТОВ "Полтавський стрілецький клуб", за результатами якого було уточнено загальну площу стрілецького тиру.
Як вірно вказано місцевим судом, сама по собі зміна площі об`єкту суборенди не є підставою для визнання недійсним Договору суборенди, з урахуванням того, що початкову площу приміщення при укладенні Договору суборенди було визначено саме позивачем у розпорядженні міського голови виконавчого комітету Полтавської міської ради № 37-р від 13.02.2012 на підставі технічної документації на момент укладення договору.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у суду відсутні підстави вважати, що сторони Договору суборенди не дійшли згоди стосовно істотних умов Договору щодо індивідуально визначеного майна, що передається в оренду, його місцезнаходження та складу.

Посилання прокуратури на те, що всупереч ст. 10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, в оспорюваному договорі відсутня умова страхування майна, суборендарем не здійснено страхування орендованого майна, теж не береться судами до уваги, оскільки умови страхування майна були передбачені у договорі оренди № 7 від 13.02.2012, укладеного між Полтавською міською радою та Управлінням освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради. Зокрема, згідно п. 3.2.6 Договору оренди в місячний термін з дня підписання розпорядження про дозвіл на укладання договору орендар зобов`язаний застрахувати за рахунок власних коштів об`єкт оренди в страховій компанії  на користь власника – територіальної громади міста; надати орендодавцю копію страхового полісу; постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди нежитлове приміщення було застрахованим.
Тобто, фактично обов`язки щодо страхування предмету оренду були покладені на орендаря  Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Щодо посилань прокурора про невідповідність чинному законодавству визначеного Договором суборенди розміру орендної плати суд зазначає, що порядок її визначення встановлений зокрема Методикою розрахунку та порядку використання плати за оренду комунального майна міста, затвердженої рішенням Полтавської міської ради від 09.08.2007, колегія суддів зазначає про таке. 
Сторонами при укладенні спірного договору вірно застосована орендна ставка 15%, оскільки в переліку орендних ставок не визначена позиція “використання в якості стрілецького клубу”, була використана орендна ставка за інше використання орендного майна – 15%. Прокуратура стверджує, що суборендоване приміщення використовується для розміщення приватних фізкультурно-спортивних закладів, діяльність яких спрямована на організацію та проведення занять різними видами спорту (що відповідає основним видам діяльності суборендаря, визначеним в ЄДРПОУ та п. 4.1 статуту товариства), отже повинна застосовується передбачена п. 10 Методики орендна ставка в розмірі 17%. Проте, як вказано місцевим судом, поряд з фізкультурно-оздоровчою та спортивною діяльністю п. 4.1 Статуту ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” передбачено також інші види діяльності товариства, такі як оптова, роздрібна торгівля спортивними, промисловими та продовольчими товарами та ін.
Суд першої інстанції визнав помилковим твердження прокуратури стосовно того, що в суборенду передано приміщення не для використання в навчально-виховному процесі. Сама прокуратура у відповіді на відзив відповідача-1 посилається на наявність, укладених між відповідачами договорів про надання послуг по проведенню стрільб з дрібнокаліберної гвинтівки з учнями та вчителями закладів освіти м. Полтави.
Крім цього прокуратура посилається на те, що перебування у приміщенні школи стрілецького тиру загрожує безпеці дітей, на підтвердження чого посилається на факт вбивства інструктора тиру, яке відбулося в приміщенні тиру 07.02.2020.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подія вбивства не є наслідком неможливості оренди окремого приміщення для потреб стрілецького тиру, оскільки фактично ситуація, яка виникла з зазначеним правопорушенням, могла статися в будь-якому іншому місці, а наявність лише одного кримінального провадження без вироку суду відносно винної особи, не може слугувати доказом наявності певних обставин, на які вказує прокуратура. 
Крім цього, як вже встановлено місцевим судом, згідно технічної документації приміщення, яке знаходиться в суборенді у відповідача-2, є окремим приміщенням з власним входом; знаходиться з тильної сторони будівлі Гімназії на віддаленні від навчальних корпусів; до будівлі тиру обладнано окремий перехід з вулиці П.Орлика № 34, за 300 м від центрального входу у Гімназію через тильні ворота Гімназії. Отже шляхи учнів до школи та відвідувачів до тиру фактично не перетинаються.
Разом з тим спірне приміщення за своїм цільовим призначенням ще до передачі його в суборенду було стрілецьким тиром. Цільове призначення приміщення не змінено, воно продовжує функціонувати як тир.
Крім цього, відповідачем-2 були отримані дозволи на право відкриття та функціонування тиру та майстерень з ремонту вогнепальної, холодної зброї, спецзасобів. та ліцензію на здійснення господарської діяльності з ремонту та торгівлі вогнепальною зброєю.
Судами обох інстанцій встановлено, що вказані дозволи були надані МВС України відповідачу-2  на проведення відповідної діяльності саме в приміщення стрілецького клубу за адресою навчального закладу по вул. П.Орлика, 30 в м. Полтаві.
Дозвіл на щось в юридичному значенні передбачає спільну відповідальність за наслідки як для того, хто дав дозвіл, так і для того, хто його отримав. 
При цьому згідно п. 1.4 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для  відстрілу патронів, споряджених  гумовими  чи аналогічними за  своїми властивостями метальними снарядами  несмертельної  дії,  та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України  21.08.1998 N 622, в редакції чинній на момент укладення спірного договору, (далі - Інструкція) контроль за дотриманням посадовими особами міністерств та інших  центральних  органів  виконавчої  влади,  підприємств, установ,  організацій  та  громадянами  правил  дозвільної системи органи   внутрішніх   справ  здійснюють  шляхом  обстеження таких об`єктів,  погодження  укладення  трудових  договорів на виконання робіт, пов`язаних з виготовленням,  придбанням,  зберіганням, обліком, охороною, перевезенням і  використанням спеціально визначених предметів і матеріалів,  проведення  профілактичних заходів щодо попередження та припинення порушень правил дозвільної системи,  а  також притягнення осіб, що вчинили правопорушення, до відповідальності в порядку, встановленому законом. 
Об`єкти дозвільної системи інспекторами дозвільної системи та дільничними офіцерами поліції обстежуються щокварталу (п. 3.1 Інструкції в редакції чинній на момент винесення рішення).
Дозволи відповідачу-2 надавалися регулярно протягом всього строку дії Договору суборенди.
Таким чином, у відповідача-2 наявні всі дозвільні документи на здійснення діяльності стрілецького тиру саме в спірному приміщенні. 
Відтак, прокуратурою не доведено належними та достатніми доказами те, що діяльність тиру в суборендованому приміщенні якимось чином шкодить життю чи здоров`ю дітей.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання недійсним укладеного 17.02.2012 між відповідачами договору №1-с погодинної суборенди приміщення тиру, яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. П.Орлика, 30. Таким чином, позов в частині визнання недійсним Договору суборенди є необґрунтованим, а отже задоволенню не підлягає.
Вимога щодо зобов`язання ТОВ “Полтавський стрілецький клуб” звільнити та повернути балансоутримувачу приміщення тиру є похідною від вимоги про визнання недійсним Договору суборенди, а отже теж не підлягає задоволенню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків, викладених в рішенні суду та зводяться до переоцінки доказів. 
Відповідно до вимог статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з встановленням всіх фактичних обставин справи, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення господарського суду Полтавської області та спростовуються наведеними вище висновками суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін. 
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені прокурором, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст.276, 281, 282 - 284 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2020 у справі №917/782/20 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25.01.2021.

Головуючий суддя                                                                    П.В. Тихий

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко