Справа № 461/8156/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д. 
Провадження № 22-ц/811/2499/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:116

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Бойко С.М., Шандри М.М.,
секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова в складі судді Лялюка Є.Д. від 16 квітня 2018 року у справі за клопотання представника ОСОБА_3 кого ОСОБА_4 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди, -

в с т а н о в и л а : 

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2018 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Жак Наталії Тадеївни про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди – відмовлено. 
Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 . 
Постановою Львівського апеляційного суду від 17 січня 2019 року залишено ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2018 року без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 – ОСОБА_1 без задоволення. 
Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_5 , від імені якого діє адвокат Жак Наталія Тадеївна, задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 17 січня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
В апеляційній скарзі із змінами Жак Н.Т. в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати заочний вирок Окружного Суду у м. Радомі 1 Цивільний Відділ Республіки Польща (Sygn.Akt I С 707/11) у справі за позовом  ОСОБА_6  про стягнення боргу з  ОСОБА_7  на користь  ОСОБА_6 , яким було постановлено заочний вирок, за яким  ОСОБА_8  повинен сплатити  ОСОБА_9  суму боргу в розмірі 266750 доларів США з відсотками від суми, яка становить 230000 американських доларів від 02 січня 2010 року на день проведення оплати, від суми у розмірі 36750 американських доларів від 01 лютого 2011 року; суму боргу в розмірі 44484,15 польських злотих за сплату коштів щодо проведення процесу. Надати дозвіл на примусове виконання заочного вироку Окружного Суду у м. Радомі 1 Цивільний Відділ Республіки Польща (Sygn.Akt I С 707/11) про стягнення боргу з  ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 . 
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що боржник був позбавлений можливості захисту своїх прав і не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Зазначає, що 26.11.2014 року представнику боржника ОСОБА_11 Галицьким районним судом було вручено документи, в яких суд одночасно повчав боржника про норми ЦПК Польщі та надав боржнику строк протягом 1 місяця з моменту вручення цієї повістки вказати уповноваженого до доручення в Польщі, в іншому випадку судові листи будуть залишатися в актах справи з наслідком їх вручення. Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що не підлягає до задоволення клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду, на підставі того, що таке рішення винесене за відсутності боржника. Враховуючи правила міжнародного договору, боржник не був позбавлений можливості захисту своїх прав, отримав виклик в судове засідання своєчасно і належним чином. Вказує, що судом оглядалися матеріали вручення судових документів 26.11.2014року, 17.12.2015р. та 25.03.2016 року де Окружний Суд у м. Радомі 1 Цивільний відділ Республіки Польща повідомив боржника про норми ст. 11355 §1 Цивільно-процесуального кодексу Польщі.
Протягом розгляду справи апеляційним судом витребувано та досліджено матеріали справ №461/13885/14-ц за дорученням польського суду про вручення судових документів ОСОБА_10 та №461/12135/15-ц за судовим дорученням польського суду про вручення виклику в судове засідання 
ОСОБА_12 останнє судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також зважаючи на те, що представники сторін надали свої пояснення по суті справи у ряді письмових пояснень та під час судового засідання 21.01.2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці заявника ОСОБА_13 ОСОБА_1 , на підтримання апеляційної скарги, представника заінтересованої особи ОСОБА_10  – ОСОБА_11  – в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, а також справ №461/13885/14-ц та №461/12135/15-ц, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди; заперечення на клопотання; апеляційної скарги із змінами, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на п.1 ч.1 ст. 49, п. 3 ч.1 ст. 50, ст. 51 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ч.1 ст. 468 ЦПК України, та відмовляючи в задоволенні клопотання, виходив з того, що 16 грудня 2015 року Окружним Судом у м. Радомі 1 Цивільний Відділ Республіки Польща в особі Судді Окружного Суду Анни Кєрончик, у справі за позовом ОСОБА_6 про стягнення боргу з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 було постановлено заочний вирок, за яким ОСОБА_8 повинен сплатити ОСОБА_14 суму боргу в розмірі 266750,00 доларів США з відсотками від суми, яка становить 230000,00 американських доларів від 02 січня 2010 року на день проведення оплати, від суми у розмірі 36750,00 американських доларів від 01 лютого 2011 року; суму боргу в розмірі 44484,18 польських злотих за сплату коштів щодо проведення процесу. Також суд встановив, що таке винесене за відсутності ОСОБА_10 . Суд зазначив, що представнику ОСОБА_10 – ОСОБА_11 була вручена повістка про виклик до суду 26 листопада 2014 року та 17 грудня 2015 року, заочний вирок суду вручений ОСОБА_11 25 березня 2016 року. Таким чином, ОСОБА_10 не може вважатись таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки повістка про виклик до суду на 16 грудня 2015 року була вручена його представнику 17 грудня 2015 року, тобто ОСОБА_10  був позбавлений можливості захисту своїх прав. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду, оскільки ОСОБА_10  був позбавлений можливості захисту своїх прав, оскільки не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, так як повістка про виклик до суду на 16 грудня 2015 року була вручена представнику ОСОБА_10 – ОСОБА_11 17 грудня 2015 року.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими – не доведені.
24.11.2017 Жак Н.Т. в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд з клопотанням (заінтересована особа: ОСОБА_10 ), у якому просила: визнати заочний вирок Окружного Суду у м. Радомі 1 Цивільний Відділ Республіки Польща (Sygn.Akt I 707/11) про стягнення боргу з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 від 16 грудня 2015 року, що набрав законної сили 15 березня 2017 року та надати дозвіл на примусове виконання вищевказаного вироку.
В обґрунтування клопотання зазначила, що дане рішення суду набрало законної сиди 16 березня 2017 р. і дійсне до виконання. Однак, на даний час, боржник, проживає на території України, так як є громадянином України, де рішення Окружним Судом у м. Радомі 1 Цивільний Відділ немає законної сили без його визнання. Боржник – ОСОБА_10 добровільно виконувати рішення суду не бажає. Внаслідок чого порушується право ОСОБА_6 на розпорядження належним йому коштами, тому він змушений звернутися до суду з проханням визнати вищенаведене рішення таким, що підлягає примусовому виконанню. Звертає увагу, що Галицьким районним судом м. Львова 26.11.2014р., 25.03.2016р. своєчасно і належним чином було вручено судові виклики у цій справі.
Як вбачається із матеріалів справи та справ №461/13885/14-ц за дорученням польського суду про вручення судових документів ОСОБА_10 та №461/12135/15-ц за судовим дорученням польського суду про вручення виклику в судове засідання ОСОБА_15 , – 16 грудня 2015 року Окружним Судом у м. Радомі, 1 (Цивільний Відділ) в особі судді Анни Кєрончик у справі за позовом ОСОБА_5 про стягнення боргу з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 постановлено заочний вирок, за яким, зокрема, ОСОБА_8 повинен сплатити ОСОБА_16 борг у розмірі 266 750 доларів США з відсотками від суми, яка становить 230 000 доларів США від 02 січня 2010 року на день проведення оплати, від суми у розмірі 36750 доларів США від 01 лютого 2011 року; суму боргу в розмірі 44 484,18 польських злотих за сплату коштів щодо проведення процесу.
Вказаний заочний вирок заінтересованою особою не оскаржувався та заяви про його перегляд подані не були.
Представнику ОСОБА_10 – ОСОБА_11 були вручені повістки про виклик до Окружного Суду у м. Радомі, 1 (Цивільний Відділ) та інші судові документи надіслані окружним судом та пов`язані із розглядом даної справи 26 листопада 2014 року та 17 грудня 2015 року, заочний вирок Окружного Суду у м. Радомі, 1 (Цивільний Відділ) від 16 грудня 2015 року вручений представнику заінтересованої особи  ОСОБА_17 25 березня 2016 року.
Перелік правовідносин та перелік органів іноземних держав, рішення яких по спорах, що виникають з цих правовідносин, можуть бути визнані та виконані в Україні, визначається статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право». 
Так, згідно із частиною першою цієї статті в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Предметом розгляду у цій справі є клопотання громадянина Республіки Польща про визнання та виконання в Україні заочного вироку Окружного Суду у м. Радомі (Цивільний Відділ) від 16 грудня 2015 року про стягнення боргу з громадянина України.
Частиною першою статті 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
Питання визнання та виконання в Україні рішень, винесених на території Республіки Польща, регулюється Договором між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого постановою Верховної Ради від 04 лютого 1994 року № 3941-XII (далі – Договір про правову допомогу).
Статтею 49 цього договору встановлено, що за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме:  1) рішення судів з цивільних справ;  2) рішення судів з кримінальних справ в частині, що стосується відшкодування шкоди, заподіяної злочином.  Положення пункту 1 застосовуються також до мирових угод з цивільних справ майнового характеру затверджених судом.
Стаття 50 Договору про правову допомогу визначає наступні умови, за яких рішення Договірної Сторони визнається і виконується на території іншої Договірної Сторони:  1) згідно із законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню;  2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а у випадку відсутності такого врегулювання в Договорі – на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;  3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності – належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином;  4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;  5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї Договірної Сторони, де рішення має бути визнане і виконане;  6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим Договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у Договорі – на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.
Отже, однією з необхідних передумов для визнання і виконання рішення суду Договірної Сторони є надання стороні можливості захисту своїх прав при розгляді справи по суті, що передбачає, зокрема, отримання виклику в судове засідання своєчасно і належним чином.
Пунктом 2 частини другої статті 51 Договору про правову допомогу передбачено, що до клопотання про визнання і виконання рішення подається документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене.
Таким чином, порядок повідомлення учасника справи про судовий процес і вручення цій особі судової повістки (виклику в суд) регулюється правом держави, суд якої вирішує справу по суті (lex fori).
Відповідно до § 1 статті 11355 Цивільного процесуального Кодексу Республіки Польща сторона, яка проживає за кордоном, якщо вона не встановила уповноваженого на ведення справи, який проживає на території Польщі, повинна встановити уповноваженого на отримання кореспонденції в Республіці Польща. У разі не встановлення уповноваженого до отримання кореспонденції, призначена судова кореспонденція для цієї особи залишається в матеріалах справи як вручена.
На рівні внутрішнього законодавства України питання встановлення змісту норм права іноземної держави врегульовано статтею 8 Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до частини першої цієї статті при застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі.
З метою встановлення змісту норм права іноземної держави суд може звернутися в установленому законом порядку до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні чи за кордоном або залучити експертів (частина друга статті 8 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Положення частини третьої статті 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» надають також особам, які беруть участь у справі, право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду у встановленні змісту цих норм.
       Зважаючи на вимоги § 1 статті 11355 Цивільного процесуального Кодексу Республіки Польща, ОСОБА_10 слід було встановити уповноваженого на ведення справи, який проживає на території Польщі. Цього ним здійснено не було. Також, ОСОБА_10 не було встановлено уповноваженого на отримання кореспонденції в Республіці Польща.
Відповідно його слід вважати таким, що був повідомлений про розгляд справи належним чином та призначена судова кореспонденція для нього могла залишатися в матеріалах справи як вручена. Вказана норма, однак слід вважати, могла бути застосована при умові, що йому було відомо про сам факт існування такої справи в суді Республіки Польщі.
Як вбачається з матеріалів справи та наведено вище, ОСОБА_10 було відомо про існування та розгляд справи стосовно цього в Окружному суді в м.Радомі заздалегідь, що підтверджується матеріалами справ №461/13885/14-ц за дорученням польського суду про вручення судових документів ОСОБА_10 та №461/12135/15-ц за судовим дорученням польського суду про вручення виклику в судове засідання ОСОБА_18 .
Так, зі справи №461/13885/14-ц вбачається, що 17.11.2014 року Головним управлінням юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України було скеровано голові Галицького районного суду м. Львова листа №28870/0/1-14/10-07 від 12.11.2014 року з додатками на 41 аркуші на виконання доручення польського суду про вручення судових документів ОСОБА_10 по справі за позовом ОСОБА_19 , за участю ОСОБА_20 .
З вказаної справи, також, вбачається, що 26 листопада 2014 року в судовому засіданні ОСОБА_11 , який діяв в інтересах ОСОБА_21 згідно нотаріально посвідченої довіреності, отримав судові документи на 41 аркуші, про що розписався.
Враховуючи те, що ОСОБА_21 було відомо про розгляд справи в Республіці Польща, принаймні з 26.11.2014 року та зважаючи на те, що відповідно до § 1 статті 11355 Цивільного процесуального Кодексу Республіки Польща він вважається таким, що повідомлений про розгляд справи, – у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови в задоволенні клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди з підстав наведених у оскаржуваній ухвалі.
Відтак, клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду, слід вважати було частково обґрунтованим та підлягало частковому задоволенню, а саме в частині визнання та виконання рішення іноземного суду, що стосується заінтересованої особи у даній справі – ОСОБА_21 . Оскільки в іншій частині рішення суду стосується іншої особи, що не бере участі у розгляді даного клопотання.
Зважаючи на вказане, ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 16 квітня 2018 року слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання представника ОСОБА_3 кого ОСОБА_4  про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угодислід задовольнити частково.
Так, слід визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного вироку Окружного Суду у м. Радомі 1 Цивільний Відділ Республіки Польща (Sygn.Akt I С 707/11) від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_22 проти ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про стягнення, в частині: «п.2 щоб ОСОБА_8 сплатив на користь ОСОБА_22 суму у розмірі 266750 доларів США з відсотками від суми, яка становить 230000 американських доларів від 02 січня 2010 року на день проведення оплати, від суми у розмірі 36750 американських доларів від 01 лютого 2011 року. п.4 щоб ОСОБА_8 сплатив на користь ОСОБА_22 суму, яка становить 44484,15 польських злотих за сплату коштів щодо проведення процесу».
Вказаним, також, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 16 квітня 2018 року – скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання представника ОСОБА_3 кого ОСОБА_4  про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди– задовольнити частково.
Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного вироку Окружного Суду у м. Радомі 1 Цивільний Відділ Республіки Польща (Sygn.Akt I С 707/11) від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_22 проти ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про стягнення, в частині:
«п.2 щоб ОСОБА_8 сплатив на користь ОСОБА_22 суму у розмірі 266750 доларів США з відсотками від суми, яка становить 230000 американських доларів від 02 січня 2010 року на день проведення оплати, від суми у розмірі 36750 американських доларів від 01 лютого 2011 року.
п.4 щоб ОСОБА_8 сплатив на користь ОСОБА_22 суму, яка становить 44484,15 польських злотих за сплату коштів щодо проведення процесу».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

       Повний текст постанови складено 25 лютого 2021 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                  С.М. Бойко

                                 М.М. Шандра