ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2300/21 Справа № 182/16/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 182/16/20 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач: Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна»
відповідач:  ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року, яке ухвалено суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у м. Нікополі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -
ВСТАНОВИВ:
В січні 2020 року Приватне акціонерне товариство «ВФ України» звернулось з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за надані послуги. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 20.12.2001 року між ПрАТ «МТС Україна», на теперішній час ПрАТ «ВФ Україна», та відповідачем було укладено Договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку № 1.10469429/674113 . 
З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачеві було присвоєно особовий рахунок № 1.10469429 . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на № НОМЕР_3 . 
Відповідно до умов Договору та Умов користування мережами мобільного зв`язку, відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номеру в мережі оператора, особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за Договором. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. 
Позивач свої обов`язки за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідні послуги, проте, відповідач не виконав обов`язку щодо оплати отриманих послуг за період 16 серпня 2015 року по 25.09.2016 року, у зв`язку з чим відповідач має заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 18 304 грн. 05 коп.
Відповідачеві 25.09.2016 року була надіслана претензія №С295375938162/09 з проханням терміново сплатити суму заборгованості, яка була залишена ним поза увагою. 
10.08.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з ОСОБА_1 в розмірі 18 304 грн. 05 коп., який ухвалою того ж суду від 04.09.2019 року було скасовано.
Таким чином заборгованість відповідача, починаючи з 31.07.2015 року по дату звернення до суду із позовом, становить 18 304 грн. 05 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.
Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» задоволено. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 18 304 грн. 05 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» судовий збір у розмірі 1921 грн. 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 дистопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року залишено без задоволення. 
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Стверджує, що він ніколи не звертався в будь-якій формі до Оператора із заявою про замовлення послуг міжнародного роумінгу.
Судом першої інстанції не враховано, що між сторонами був укладений договір про надання певного пакету послуг саме у письмовому вигляді. Вказує, що на час укладення договору не було передбачено надання послуги із міжнародного зв`язку та міжнародного роумінгу та підключення даного виду послуги є ніщо інше, як внесення змін до укладеного договору. 
Вважає, що позивачем не надано доказів про те, що ним замовлялась така послуга, як міжнародний зв`язок та міжнародний роумінг.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що позивачем жодних доказів, у відповідності з п.п. 27 п.38 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11 квітня 2012 року № 295, не надано.
Зазначає, що відповідно до п.п.27 п.38 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11 квітня 2012 року № 295, оператор зобов`язаний повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку. При цьому, тимчасове припинення надання міжнародного роумінгу здійснюється після отримання відповідної інформації від роумінг-партнера. 
Крім того відповідач посилається на те, що справу було розглянуто за його відсутності, про наявність даного спору в суді першої інстанції він не був обізнаний, при цьому був позбавлений права подати заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, яку вважає за необхідне подати до суду апеляційної інстанції та яка подана відповідачем 25 січня 2021 року. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача без належного повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи.
Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ПрАТ «ВФ України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги та суд першої інстанції дійшов висновку про можливість розгляду зазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (том 1 а.с.70-71).
Натомість, судом першої інстанції ухвалено заочне рішення, яке, за умовами ч.1 ст. 280 ЦПК України, може бути ухвалено на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.
Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справи та повідомлення про розгляд справи, що не відповідає ч.5 ч. ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Враховуючи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 280 ЦПК України, для ухвалення заочного рішення повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи є обов`язковим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача, який належним не повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, що 20.12.2001 року між ПрАТ «МТС Україна», яке 23.05.2017 року було перейменовано в ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_1 було укладено договір № 1.10469429/674113 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку, відповідно до якого сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов (а.с.8-10).
ОСОБА_1 , з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку, було присвоєно особовий рахунок № № 1.10469429 . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на № НОМЕР_3 . 
Згідно п. 1.1 Договору, оператор надає замовлені абонентом, згідно з договором, послуги мобільного зв`язку в межах України згідно відповідної ліцензії щодо надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з роумінг-партнерами оператора.
Відповідно п. 1.2 Договору, загальні умови та порядок надання послуг встановлюються згідно законодавства, регламентуються Умовами користування, які є невід`ємною складовою частиною Договору та розміщені на сайті www.mts.com.ua.
Пунктами 6.1-6.3 Договору передбачено, що надання замовлених абонентом послуг здійснюється на умовах попередньої (авансової) оплати та/або наступної оплати (кредит) згідно з тарифами оператора. Розрахунковим періодом є поточний календарний місяць. Нарахування за надані послуги в мережах іноземних операторів, під час використання послуги міжнародного роумінгу, здійснюється згідно з тарифами іноземних операторів та з урахуванням послуг оператора із забезпечення міжнародного роумінгу. Розрахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує будь-яким доступним способом відповідно до законодавства. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу.
Згідно п. 4.2 Договору, абонент має право змінювати тарифні пакети замовляти/відмовлятись від додаткових сервісів (послуг) шляхом надання оператору відповідної письмової заяви або дистанційно за допомогою засобів зв`язку, звернувшись за номером 111 або в інший спосіб.
Всі сервіси, що надаються абонентам ПрАТ «ВФ Україна», фіксуються сертифікованим технічним устаткуванням, що відповідає всім національним та міжнародним стандартам та у своїй діяльності використовує Автоматизовану систему розрахунків за телекомунікаційні послуги FORIS OSS, яка, згідно із Сертифікатом відповідності, відповідає вимогам ДСТУ 4467-1:2005, ДСТУ ETSI EN 300 386:2007, ГСТУ 45.022-2001, ГСТУ 61- 334:2013, ГОСТ 12.1.003-83, К.20.
Згідно з даними, що автоматично надаються із вказаної системи у формі Довідкової інформації про надані послуги за номером телефону НОМЕР_4 , що належить відповідачу, у період з 21.12.2001 року по 26.01.2016 року абоненту ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_3 ) були надані послуги міжнародного роумінгу на суму 18304 грн. 05 коп.
Вказані дані підтверджуються паперовою копією електронного документа «Звіт по історії балансу за заданий період» та довідковою інформацією про надані послуги (а.с.11,45-49).
ПрАТ «ВФ Україна» на адресу відповідача надсилалась претензія №С С295375938162/09 від 25 вересня 2016 року, з проханням сплатити заборгованість у розмірі 18 304 грн. 05 коп., яка відповідачем була залишена поза увагою (том 1 а.с.5).
Звертаючись до суду з позовом про стягнення боргу позивач посилався на те, що заборгованість відповідача за надані позивачем послуги, починаючи з 31.07.2015 року по дату звернення до суду із позовом, становить 18 304 грн. 05 коп. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Згідно з положеннями ст. 5 Закону України "Про телекомунікації", цим Законом регулюються відносини суб`єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про телекомунікації», споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.
Згідно із пунктом 68 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, порядок оплати і форма розрахунків за послуги визначаються договором. Розрахунки за послуги можуть здійснюватися на умовах попередньої (авансової) та/або наступної оплати.
Відповідно до п. 6 статті 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, споживач зобов`язаний виконувати умови договору, в тому числі оплачувати отримані послуги.
Отже, обов`язок оплатити фактично надані оператором послуги, якими скористався абонент, покладається на відповідача, як умовами укладеного між сторонами договору, так і чинним законодавством.
Стаття 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що, хоча за умовами договору про надання послуг мобільного зв`язку ОСОБА_1 у день підписання договору послуга міжнародного роумінгу не була замовлена, оператор наділений правом змінювати тарифи на послуги, а також перелік та умови надання послуг.
Крім того, згідно звіту «Заяви абонента», який сформовано автоматизованою (білінговою) системою оператора, відображається замовлення ОСОБА_1 04.12.2014 року послуг Міжнародного зв`язку та Міжнародного роумінгу (том 1 а.с.11).
Отже, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він ніколи не звертався в будь-якій формі до Оператора із заявою про замовлення послуг міжнародного роумінгу та, що позивачем не надано доказів про те, що ним замовлялась така послуга, як міжнародний зв`язок та міжнародний роумінг, є безпідставними.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що оператор лише надає доступ до GPRS-послуг, проте, ініціатором з`єднання з мережею Internet виступає користувач мобільного терміналу. 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надсилав відповідачу привітальних повідомлень - повідомлень у роумінгу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно витягу з автоматизованої системи розрахунків за послуги (білінгової системи) позивач під час першої реєстрації кінцевого обладнання відповідача в режимі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу останньому були направлені смс -повідомлення про реєстрацію в закордонній мережі, вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку.
Телекомунікаційне обладнання ПрАТ «ВФ Україна» знаходиться під постійним контролем Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, за дотриманням умов застосування технічних засобів у телекомунікаційних мережах.
Всі технічні засоби виміру тривалості, обсягу та вартості наданих послуг сертифіковані відповідно до державних та міжнародних стандартів, проходять щорічну перевірку державними органами і відповідають галузевим стандартам, що розробляються та затверджуються відповідно до законодавства України про стандартизацію з урахуванням стандартів та рекомендацій міжнародних організацій.
Додатково, з метою забезпечення єдності і необхідної точності вимірювань відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», всі технічні засоби виміру тривалості, обсягу та вартості наданих послуг ПрАТ «ВФ Україна» щорічно проходять обов`язкову державну метрологічну атестацію.
Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
За таких обставин, колегією суддів встановлено, що надання послуг позивачем відповідачу було проведено згідно з умовами договору та принципами надання послуг міжнародного роумінгу.
Колегією суддів також встановлено, що позивач добросовісно та належним чином виконував усі зобов`язання згідно із умовами договору.
Проте, відповідач ОСОБА_1 ухиляється від сплати вищезазначеної заборгованості на користь позивача у добровільному порядку та розмір заборгованість відповідача, починаючи з 31.07.2015 року становить 18 304 грн. 05 коп.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при проведенні заочного розгляду справи, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 280 ЦПК України, відповідач належним чином про час і місце розгляду справи не повідомлявся.
В процесі перегляду даної справи судом апеляційної інстанції відповідач звернувся до суду з заявою про застосування наслідків спливу позовної давності при розгляді даної справи.
Відповідно до правової позиції, викладеній у пунктах 73-74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц, провадження №14-59цс18, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.
Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17-ц.
Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.
Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Тобто, у справі, яка є предметом перегляду, позивач мав пред`явити позов до відповідача протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником зобов`язання, а саме з 25 вересня 2016 року, тобто з моменту надсилання претензії відповідачу за № С295375938162/09 від 25 вересня 2016 року з проханням сплатити заборгованість у розмірі 18 304 грн. 05 коп. (том 1 а.с.5). Отже, позивач до суду з відповідним позовом повинен був звернутися до 25 вересня 2019 року, включно.
З позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги позивач звернувся до суду 24 грудня 2019 року, поновити пропущений процесуальний строк позивач суд не просив.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17 зробила висновок про те, що подання заяви про видачу судового наказу заявником (стягувачем) не може використовуватися згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України, переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову.
Таким чином, подання позивачем в серпні 2018 року заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності.
З огляду на викладене, позивачем при зверненні до суду з даним позовом пропущений трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн. (том 1 а.с.293).
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги та стягнення з позивача на користь відповідача 2881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «ВФ України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВФ України» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складно 01 лютого 2021 року.

Головуючий: 

Судді: