ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 березня 2021 року           справа №360/4135/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року (повний текст складено 02 грудня 2020 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4135/20 (суддя І інстанції – Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_1  до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-     
                                                              У С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якій просив: - визнати неправомірними дії та рішення відповідача щодо невключення позивача до загального страхового стажу періоди роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992; -  зобов`язати відповідача включити до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 на посадах водія; - зобов`язати відповідача перерахувати пенсію позивачу з урахуванням періодів роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі N°2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 на посадах водія з дати призначення пенсії. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 червня 2020 року позивач звернувся із заявою до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про призначення пенсії за віком. 
Відповідач у своїй відповіді від 23.06.2020 зазначив про те, що при розгляд; заяви від 03.06.2020 пенсію за віком було призначено, про те до загального та страхового стажу не було зараховано період моєї роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 з Автобззі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992. 
До заяви від 03.06.2020 про призначення пенсії було додано копію трудової книжки НОМЕР_1 , копію атестату №7816 від 28.07.1978, копію військового квитку НОМЕР_2 , виданого 16.05.1979, посвідчення водія, довідки про заробітну плату. 
Відповідач у своїй відповіді від 23.06.2020 зазначив, що “запис про звільнення (Автобаза №2 тресту “Донбасшляхбуд”) виконано з порушенням, запропонував позивачу оскаржити рішення про відмову в зарахуванні до стажу роботи період моєї роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі N11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 до суду, про те саме рішення про відмову не надав. 
Вважаю такі дії відповідача у відмові в зарахуванні до стажу роботи період роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 протиправними а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 360/4135/20 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови в зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992. Зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області включити до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 на посадах водія. Зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 на посадах водія з дати призначення пенсії.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до наданих позивачем документів для призначення пенсії за віком встановлено, що його загальний стаж становить 32 роки, 3 місяців та 10 днів. До стажу не було зараховано: з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” у зв`язку із виправленням у даті звільнення та номері наказу на звільнення; з 16.02.1982 по 07.05.1992 Період роботи в “Ворошиловградській Спецбазі №11”, тому що у даті наказу на звільнення виправлення.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що з копії паспорта громадянина України та картки фізичної особи-платника податків встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (арк. спр. 24-25, 26).
Позивач 03.06.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, що підтверджено копією цієї заяви (арк. спр. 49).
До заяви про призначення пенсії позивача. були надані наступні документи: трудова книжка НОМЕР_4 від 05.01.1979;  диплом про навчання №7816; довідка про період роботи №19,19 від 26.05.2020 про період страхового стажу до 01.07.2000; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 №637 - №32; паспорт НОМЕР_5 від 04.06.2002, інших документів про трудовий стаж заявником надано не було.
Рішенням відповідача від 04.06.2020 № 123750001736 позивачу з 07.06.2020 призначено пенсію за віком, зокрема, встановлено, що страховий стаж складає 32 роки 03 місяці 10 днів  (а.с. 41).
В роздруківки з Підсистеми призначення та виплати пенсії “Стаж для розрахунку” вбачається, відповідачем до страхового стажу позивач не зараховано періоди з 16.11.1981 по 11.12.1981 та з 16.02.1982 по 07.05.1992 (а.с. 42).
22.06.2020 позивачем подано заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням (а.с.79), до якої додано документ про стаж № 54/04-20.
Рішенням від 09.07.2020 № 123750001736  позивачу здійснено перерахунок пенсії у зв`язку з додатковими документами з 07.06.2020 (а.с.89).
26.06.2020 позивачем подано заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням (а.с.79).
Рішенням від 03.08.2020 № 123750001736  позивачу здійснено перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з 10.06.2020 (а.с. 101).
На звернення позивача від 22.06.2020 відповідачем листом від 22.06.2020 № 6-9/В-01/8-1237/20 повідомлено позивачу, що до його страхового стажу не було зараховано періоди з 16.11.1981 по 11.12.1981 та з 16.02.1982 по 07.05.1992 у зв`язку із виправленням у наказі про звільнення (а.с. 14).
Згідно із записами у трудовій книжці (а. с. 15-17) позивач, зокрема, за спірний період: - з 16.11.1981 по 11.12.1981 – працював водієм 3 класу; - з 16.02.1982 по 07.05.1992 – працював водієм 3 класу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 46 Конституції України  проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення”  відповідно до  Конституції України  гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій (далі -  Закон № 1788).
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положенням частини першої  статті 9 Закону № 1058  передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Стаття 4 Закону № 1058  зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до частини першої  статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  (далі - Закон № 1058-IV) цей  Закон  регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим  Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Частинами першою, другою та четвертою  статті 24 Закону № 1058-IV  визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно  ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого    Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
При цьому даний порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу, але в трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою підприємства. Даний порядок не вимагає будь-який інших підтверджень.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637  надання уточнюючих довідок передбачено лише у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу.
Копія трудової книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах. Вищенаведені записи трудової книжки про роботу позивача за вищевказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. 
Головним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж. 
Пунктом 2.4 Інструкції  про  порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України   N 58 від 29.07.1993, передбачено, що усі  записи  в  трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення,  а  також  про нагороди та  заохочення  вносяться власником або уповноваженим ним органом після  видання  наказу  (розпорядження),  але  не  пізніше тижневого строку,  а  в  разі  звільнення  -  у  день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються  арабськими  цифрами   (число   і   місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р.,  у графі  2  трудової  книжки  записується "05.01.1993". Записи виконуються  акуратно,  ручкою  кульковою або з пером, чорнилом чорного,  синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою  запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. 
Суд зазначає, що обов`язок з належного оформлення трудової книжки законом покладено на страхувальника.
Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинені підприємствами, на яких він працював.
Суд зазначає, що внаслідок неналежного виконання обов`язку з оформлення трудової книжки позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи  період з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 на посадах водія, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийняття своїх дій щодо відмови в зарахуванні до трудового стажу деяких періодів роботи, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідністю задоволення позову.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд першої інстанції на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).
Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося невнаслідок винесення відповідачем протиправного рішення, тому ефективним та достатнім способом захисту є  визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992;   зобов`язання відповідача включити до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 на посадах водія, а також зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачу з урахуванням періодів роботи з 16.11.1981 по 11.12.1981 в Автобазі №2 тресту “Донбасшляхбуд” та в Ворошиловградській Спецавтобазі №11 з 16.02.1982 по 07.05.1992 на посадах водія з дати призначення пенсії. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 360/4135/20 - залишити без задоволення.              
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 360/4135/20 - залишити без змін.                    
Повне судове рішення складено 02 березня 2021 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

                                                                                                              І.В.Сіваченко