ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 р.	Справа № 816/4671/15	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання  Губарєвої В.А.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 (суддя Г.В. Костенко, м. Полтава) по справі № 816/4671/15
за позовом ОСОБА_1      
до Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області                     
про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
30.11.2015 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ та поновити позивача на посаді дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016  відмовлено у задоволені позовних вимог.
Постановою Верховного Суду від 14.11.2019 постанову Полтавського окружного  адміністративного суду від 24.02.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу УМВС в Полтавській області № 625 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення з 06.11.2015 у запас Збройних Сил майора міліції ОСОБА_1 (М-253142), дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області через скорочення штатів та поновлення ОСОБА_1 на посаді скасовано та ухвалено нове рішення в цих частинах. 
Визнано незаконним і скасовано наказ УМВС в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 про звільнення з 06.11.2015 у запас Збройних Сил майора міліції ОСОБА_1 (М-253142), дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України через скорочення штатів. 
Поновлено майора міліції ОСОБА_1 (М-253142) на посаді дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України з 07.11.2015.
Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 в частині стягнення з Кременчуцького МВ УМВС в Полтавській області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу – направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2019, адміністративну справу №816/4671/15 передано на розгляд судді Полтавського  окружного адміністративного суду Костенко Г.В.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 справу №816/4671/15 прийнято до провадження. Розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.
Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії (вул.Пушкіна, 83, м.Полтава, код ЄДРПОУ 08592276) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 13.01.2020 року в сумі 140 041,11 (сто сорок тисяч сорок одна гривня одинадцять копійок) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
Відповідач - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, не погодилось з рішенням суду першої інстанції та подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фактичне виконання постанови Верховного Суду від 14.11.2019 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з 07.11.2015 є неможливим з огляду на припинення Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області. В свою чергу, УМВС України в Полтавській області не є правонаступником Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області, оскільки його ліквідація не передбачала створення нової державної установи, яка буде виконувати його функції. УМВС України в Полтавській області є окремою юридичною особою, що також перебуває в процесі ліквідації. Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з УМВС України в Полтавській області.  
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що рішення про його звільнення було прийнято саме УМВСУ в Полтавській області, тобто причини, які призвели до незаконного звільнення позивача та через які він втратив свій заробіток, стали наслідками незаконних та протиправних дій саме УМВСУ в Полтавській області.
Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав. 
Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 2004 року.
Наказом УМВС в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 "По особовому складу" згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону № 580 позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" Положення № 114 (через скорочення штатів) (а.с.32).
Не погоджуючись з вказаним наказом позивач оскаржив його до суду. 
Постановою Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №816/4671/15, яка набрала законної сили із дня її прийняття, установлено незаконність звільнення ОСОБА_1 .
Вказаним судовим рішенням визнано незаконним та скасовано наказ УМВС в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015  про звільнення з 06.11.2015 у запас Збройних Сил майора міліції ОСОБА_1 (М-253142), дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України через скорочення штатів. Поновлено майора міліції ОСОБА_1 (М-253142) на посаді дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України з 07.11.2015.
Водночас, з огляду на процесуальну обмеженість Верховного Суду у збиранні чи прийомі до розгляду нових доказів, визначених частиною другою статті 341 КАС України, позовну вимогу ОСОБА_1 в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу – направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду. 
Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 14.01.2020 в сумі 140 041,11 грн, тому позов належить задовольнити шляхом стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії на користь позивача зазначеної суми, з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно із частиною першою статті 19 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990  №565-ХІІ (чинного до 07.11.2015) форми і розмір грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.
Форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".
Згідно пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (Положення №114) у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наказом Міністерства внутрішніх справ від 31.12.2007 року №499 затверджено та введено в дію з 01.01.2008 року Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (Інструкція №499).
Відповідно до пункту 3.5.2 Інструкції № 499 (що діяла на час спірних відносин) особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.
Порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності врегульовано Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (Порядок № 100).
Із пункту 5 Порядку № 100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).
Отже, за приписами наведених норм, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку №100.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.01.2014 у справі №21-395а13 та підтримана Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі №815/6284/13.
Враховуючи зазначене, розрахунок середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, в даному випадку необхідно здійснювати, керуючись Порядком №100.
Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично  відпрацьований час. 
Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Згідно пункту 1.7 Інструкцій № 499 при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата
Зі змісту Інструкцій № 499 вбачається, що грошове забезпечення особам рядового чи начальницького складу обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби. 
Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04.04.2019 року у справі №П/811/1429/16.
Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою № 4/2814 від 11.12.2019, видана Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області (а.с.208), згідно якої грошове забезпечення ОСОБА_1 за вересень-жовтень 2015 року (місяці, що передують звільненню - 06.11.2015) складає 5587,39 грн (2811,98 грн - вересень; 2775,41 грн - листопад). 
Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за вересень-жовтень 2015 року становить 91,59 грн (5587,39 грн / 61 календарний день).
Варто зазначити, що нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу розпочинається із дати звільнення та закінчується датою працевлаштування особи.
Як встановлено судом, наказом УМВС в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з 06.11.2015, постановою Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №816/4671/15, яка набрала законної сили із дня її прийняття, ОСОБА_1 поновлено на посаді з 07.11.2015. 
Крім того судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом ДПП №324 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в Національну поліцію України з 28.08.2017, про що зроблено відповідний запис в трудову книжку, та станом на дату розгляду судом першої інстанції справи про стягнення на користь позивача середнього заробітку ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України.
Таким чином, період вимушеного прогулу, за який на користь позивача належить стягнути середній заробіток, становить 660 календарних днів з 07.11.2015 по 27.08.2017. 
Вказані обставини не були з`ясовані судом першої інстанції, що привело до неправильного визначення періоду вимушеного прогулу позивача та, відповідно, суми середнього заробітку, що підлягає стягненню на його користь.  
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що розмір виплати за період вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по 27.08.2017 (до дати прийняття позивача на службу в Національну поліцію України ) складає 60 449,40 грн (91,59 - розмір середньоденної заробітної плати/грошового забезпечення/ х 660 календарних днів.
Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, в подальшому, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року  змінено спосіб і порядок виконання постанови Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №816/4671/15 наступним чином: зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі ліквідаційної комісії здійснити запис в трудовій книжці ОСОБА_1 (серія НОМЕР_2 від 25.06.2020) про визнання запису за №7 від 06.11.2015 недійсним і поновлення на посаді дільничного  інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України з 07.11.2015 по 27.08.2017 та про подальше звільнення з органів внутрішніх справ з 27.08.2017 відповідно до пп. "к" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114, у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації (до Національної поліції України).
Оскільки органом, який прийняв незаконне рішення про звільнення позивача зі служби Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача належить стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії на користь позивача грошового забезпечення.
Згідно із приписами пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене вище, враховуючи частину 4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що резолютивну частину рішення суду першої інстанції належить змінити в частині періоду вимушеного прогулу та суми середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року по справі № 816/4671/15 змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в такій редакції:
"Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії (вул.Пушкіна, 83, м.Полтава, код ЄДРПОУ 08592276) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 27.08.2017 в сумі 60339,40 (шістдесят тисяч триста тридцять дев`ять гривень 40 копійок) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів."
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено  05.03.2021 року