П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/11269/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.                                                       Дата і місце ухвалення: 02.12.2020р., м. Одеса    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2  звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому просила суд:
- визнати протиправною відмову відповідача в проведенні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена сину - ОСОБА_2 , зі збільшеного грошового забезпечення його батька - ОСОБА_3 , яке було визначене Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області на підставі довідок територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-1885/19 від 04.07.2019 року; №5-695/20 від 11.03.2020 року; №5-694/20 від 11.03.2020 року та на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року.
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, із урахуванням фактично проведених виплат в разі втрати годувальника, яка призначена сину ОСОБА_2 зі збільшеного грошового забезпечення його батька - ОСОБА_3 , яке було визначене Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області на підставі довідок наданих територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-1885/19 від 04.07.2019 року; №5-695/20 від 11.03.2020 року; №5-694/20 від 11.03.2020 року та на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року, починаючи з 01.10.2020 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просить скасувати рішення від 02.12.2020 р., з прийняттям нового судового рішення – про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що ОСОБА_5 , 31.12.2000 року, на підставі наказу МО України №234 від 19.12.2000 р. за п.65 пп "В" було звільнено у запас із лав Збройних Сил України, у військовому званні - підполковник юстиції з посади заступника голови військового суду Житомирського гарнізону. ОСОБА_3 перебував на обліку ГУ ПФУ в Одеській області, як військовий пенсіонер та отримував пенсію за Законом "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Також, апелент зазначає, що Постанова КМУ №704 від  30.08.2017 року  не визначає  посаду "заступника голови військового суду", а тому посадовий оклад ОСОБА_3 у розмірі 3440,0 грн. не відповідає дійсності. Крім того, саму довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 із зазначенням суми 3440,00 грн. до матеріалів справи відповідачем надано не було.
Крім іншого, позивачка в апеляційній скарзі звертає увагу, що судом першої інстанції було проігноровано те, що аналогічна ситуація  відбувалася в 2015 році. Тоді ГУ ПФУ призначаючи її неповнолітньому сину пенсію у зв`язку з втратою годувальника виходило із розміру грошового забезпечення, встановленого до винесення та набрання законної сили постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014 року, якою було зобов`язано ГУ ПФУ зробити перерахунок та виплату пенсії призначеної ОСОБА_3 у зв`язку із змінами посадового судді, згідно ч.3 ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", тобто ГУ ПФУ виходило з розміру грошового забезпечення меншого ніж було встановлено на підставі вказаного рішення апеляційного суду з якого останньому було перераховано пенсію. Крім того, як зазначила апелянт, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року у справі №523/3809/15-а, ГУ ПФУ було зобов`язано зробити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії у зв`язку із змінами посадового окладу судді, тобто на підставі довідки про "щомісячне грошове утримання судді у відставці №5-3078/14 від 28 жовтня 2014 року.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від шлюбу з чоловіком має сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
ОСОБА_3 був військовим та займав посаду заступника голови військового суду Житомирського гарнізону.
Наказом Міністра оборони України за №234 від 19.12.2000 року ОСОБА_3 з 31.12.2000 року звільнено з лав Збройних Сил України в запас з посади заступника голови військового суду Житомирського гарнізону.
ОСОБА_3 перебував на обліку ГУПФУ, як військовий пенсіонер та отримував пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
В червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до ГУ ПФУ про зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії на підставі ч.3 ст.129 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Рішенням суду І інстанції від 18.07.2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014 року скасовано рішення від 18.07.2020 року, адміністративний позов про зобов`язання вчинення певних дій та стягнення збитків було задоволено частково. Суд зобов`язав ГУ ПФУ зробити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_6 пенсії в зв`язку із змінами посадового окладу судді, згідно ч.3 ст.129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 16.01. 2014 року.
Згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014 року та згідно довідки №5-3078/14 від 28.10.2014 року ОСОБА_3 , призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке на 01.01.2014 року складало 18445,50 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер.
В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ з заявою про перерахунок пенсії сина в зв`язку з втратою годувальника виходячи з нового розміру грошового забезпечення чоловіка, який був визначений внаслідок винесення зазначеної постанови апеляційного суду.
22.01.2015 року листом відповідача за №11/Д-11 її повідомлено про відсутність підстав в перерахунку пенсії в зв`язку з втратою годувальника в зв`язку з тим, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014 року зобов`язано провести перерахунок пенсії саме померлому ОСОБА_3 , а тому підстави для проведення перерахунку сину - ОСОБА_2 відсутні.
ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом прав неповнолітнього сина.
Рішенням Суворовського районного суду від 16.04.2015 року позов задоволено (справа № 523/3809/15-а).
02.07.2015 року Одеський апеляційний адміністративний суд (справа № 523/3809/15-а), виклав абз.3 рішення в іншій редакції, а саме, суд зобов`язав ГУ ПФУ провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника, призначену ОСОБА_2 , зі збільшеного грошового забезпечення його батька ОСОБА_3 , визначеного Головним управлінням ПФУ в Одеській області на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-3-78/14 від 28.10.2014 року в розмірі 30 відсотків заробітку ОСОБА_3 , починаючі з 01.01.2015 року (а.с.40-42).
На виконання вказаної постанови апеляційного суду ГУ ПФУ здійснило розрахунок пенсії неповнолітнього сина, та йому нарахована пенсія у разі втрати годувальника у розмірі 5 533,65 грн.
У відповідності до постанови КМУ № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», призначених згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та інших осіб» від 21.02.2018 року, всім військовим пенсіонерам, починаючи з 1 квітня 2018 року, перераховували пенсію.
ОСОБА_1 звернулась до відповідача про перерахунок пенсії неповнолітнього сина.
Листом №1577/Д-11 від 24.07.2019 року відмовлено в перерахунку пенсії сина.
ОСОБА_1 повідомлено, що пенсія її сину відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 була перерахована на підставі довідки наданої Одеським обласним військовим комісаріатом про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії за нормами чинними на 01.03.2018 року. Оскільки внаслідок перерахунку розмір пенсії є нижчим, збережено розмір раніше призначений за рішенням суду 5533,65грн.
Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду у своїх інтересах про призначення їй пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 19.12.2018 року їй встановлено другу групу інвалідності.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 року, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного суду від 17.06.2020 року (справа 420/7553/19), визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області в проведенні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена ОСОБА_1 , зі збільшеного грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_3 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-1885/19 від 04.07.2019 року. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена ОСОБА_1 , зі збільшеного грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_3 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-1885/19 від 04.07.2019 року, починаючи з 19.12.2018 року.
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена сину - ОСОБА_2 , зі збільшеного грошового забезпечення його батька - ОСОБА_3 , виходячи з нового розміру грошового забезпечення ОСОБА_3 та надала довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-1885/19 від 04.07.2019 року; №5-695/20 від 11.03.2020 року; №5-694/20 від 11.03.2020 року.
29.07.2020 року Головне управління ПФУ в Одеській області, відмовило ОСОБА_2 у задоволенні заяви, вказавши, що правових підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі вказаних вище довідок немає.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що пенсійне забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у разі втрати годувальника, не врегульовано ні Законом України "Про судоустрій і статус суддів", ні Законом України про "Статус суддів", а довічне грошове забезпечення судді не є видом пенсії у розуміння норм діючого національного законодавства.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Пунктом «б» ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника призначаються сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.
Згідно ст. 39 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії у разі втрати годувальника ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що членам сімей пенсіонерів з числа військовослужбовців строкової служби, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому статтею 44 цього Закону, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються із заробітку, з якого було проведено або мало бути проведено зазначений перерахунок пенсії.
Частиною 1 статті  63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачено перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що коли пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Отже, з аналізу вищевикладених положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вбачається, що члени сімей померлих осіб, які мали право на пенсію за цим Законом, мають право на пенсію в разі втрати годувальника,  пенсія по втраті годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого обчислено пенсію годувальникові та особи, яким виплачується пенсія по втраті годувальника, мають право на її підвищення та перерахунок, в порядку і на умовах, передбачених ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року, у справі 523/8756/14, яка набрала законної сили, встановлено право померлого ОСОБА_3 на перерахунок його пенсії, призначеної за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку зі збільшенням посадового окладу судді.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що розмір пенсії позивача, як сина померлого пенсіонера, має визначатись безпосередньо з розміру пенсії його батька (відповідного пенсіонера), зокрема, з урахуванням чинних судових рішень, на підставі яких здійснювався перерахунок пенсії померлого пенсіонера.
В свою чергу, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення п.4 ст.78 КАС України, щодо відсутності необхідності доказування обставин, встановлених рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили та у якій брали участь ті саме особи, щодо яких встановлені ці обставини.
Так, як вище зазначено, 02.07.2015 року Одеський апеляційний адміністративний суд зобов`язав ГУ ПФУ провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника, призначену ОСОБА_2 , зі збільшеного грошового забезпечення його батька ОСОБА_3 , визначеного Головним управлінням ПФУ в Одеській області на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-3-78/14 від 28.10.2014 року в розмірі 30 відсотків заробітку ОСОБА_3 , починаючі з 01.01.2015 року.
У вказаному рішенні, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що пенсія неповнолітньому ОСОБА_7 повинна розраховуватися із грошового забезпечення батька – ОСОБА_3 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та зазначено в оскаржуваному рішенні по даній справі, на виконання вказаної постанови від 02.07.2015 року, Головним управлінням ПФУ в Одеській області з 01.01.2015 року було проведено перерахунок пенсії по втраті годувальника, призначеної ОСОБА_2 , зі збільшеного забезпечення ОСОБА_3 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Крім того, колегія суддів звертає увагу і на висновок, зроблений у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 року (справа №420/7553/19), який колегія вважає таким, який можна зробити у даній справі, а саме про те, що при здійсненні розрахунку пенсії позивача, пенсійним органом (Головним управлінням ПФУ в Одеській області) безпідставно відступлено від правового висновку, викладеного у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року, у справі 523/8756/14 щодо необхідності обчислення пенсії померлого пенсіонера з врахуванням розміру його суддівської винагороди.
Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав у перерахунку пенсії позивача (відсутність підстав для задоволення позову), оскільки такий перерахунок відповідачем вже був здійснений (на підставі рішень суду) та неповнолітній отримував пенсію по втраті годувальника зі збільшеного забезпечення його батька на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області. В свою чергу відповідач, протиправно не приймає для перерахунку пенсії позивачу довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, почавши проводити таких перерахунок на підставі довідок, виданих Одеським обласним військовим комісаріатом (про що відповідач зазначає в листі а.с.47).
На думку колегії суддів, відмова відповідача провести відповідний перерахунок пенсії позивача за своєю суттю є звуженням обсягу вже набутих останнім прав (в тому числі за рішеннями суду) та позбавленням його права на належний соціальний захист.
Враховуючи надане позивачу право на підвищення розміру його пенсії у зв`язку з підвищенням пенсії померлого пенсіонера (батька), колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для визнання протиправною відмови відповідача та зобов`язання останнього здійснити перерахунок пенсії позивача з врахуванням довідки ТУ ДСА України в Одеській області. 
Щодо посилань суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на позицію Верховного Суду по справі № 635/4299/17 від 28.04.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
У вказаній постанові Верховного Суду, йдеться про призначення пенсійного забезпечення членів сімей суддів, в тому числі у випадку втрати годувальника, яке, як зазначено в рішенні, не врегульовано на Законом України «Про статус суддів», ні Законом України «Про судоустрій та статус суддів». Тобто, суд зробив висновок, що довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого законодавства. 
В свою чергу, як встановлено матеріалами справи, зазначено в рішенні суду першої інстанції та не заперечувалося сторонами, неповнолітній ОСОБА_2 отримує пенсію у разі втрати годувальника призначену зі збільшеного грошового забезпечення його батька ОСОБА_3 та призначену останньому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не пенсію у разі втрати годувальника призначену із довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Таким чином, вказане посилання в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковим, оскільки при розгляді даної справи були встановлені правовідносини, які регулюють отримання саме пенсії по втраті годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а по справі №635/4299/17 - на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Отже, при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, у зв`язку з чим, відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення – про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 шляхом:
- визнання протиправною відмову Головного управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області в проведенні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена сину - ОСОБА_2 , зі збільшеного грошового забезпечення його батька - ОСОБА_3 , на підставі довідки територіального управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-695/20 від 11.03.2020 року.
- зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії, із урахуванням фактично проведених виплат, в разі втрати годувальника, яка призначена ОСОБА_2 зі збільшеного грошового забезпечення його батька – ОСОБА_3 , на підставі довідки територіального управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-695/20 від 11.03.2020 року, починаючи з 01.10.2020 року.
Щодо вирішення питання по сплаченому позивачем судовому збору відповідно до положень ст.139 КАС України колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено 840,80 грн. судового збору (платіжне доручення №1 від 20.10.2020р.) та при поданні апеляційної скарги сплачено 1260,60 грн. судового збору (платіжне доручення №ПН36 від 30.12.2020р.).
В свою чергу, відповідно до п.7 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.
Отже, враховуючи, що відповідно до наведених вище положень Закону, позивачка була звільнена від сплати судового збору як особа, яка звернулася з позовом в інтересах неповнолітнього, колегія суддів вважає за необхідне при вирішенні питань, відповідно до результатів розгляду спору та ст.139 КАС України, повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) зі спеціального фонду Державного бюджету України помилково сплачений судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги у розмірі 2101,40 (дві тисячі сто одна гривня сорок копійок) гривень.
З урахуванням наведеного, підстави для стягнення судового збору з Головного управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області відповідно до ст.139 КАС України відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року скасувати.
  Прийняти по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити частково.
  Визнати протиправною відмову Головного управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області в проведенні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена ОСОБА_2 , зі збільшеного грошового забезпечення його батька - ОСОБА_3 , на підставі довідки територіального управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-695/20 від 11.03.2020 року.
  Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії, із урахуванням фактично проведених виплат, в разі втрати годувальника, яка призначена ОСОБА_2 зі збільшеного грошового забезпечення його батька – ОСОБА_3 , на підставі довідки територіального управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-695/20 від 11.03.2020 року, починаючи з 01.10.2020 року.
 В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 – відмовити.
Повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) зі спеціального фонду Державного бюджету України помилково сплачений судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги у розмірі 2101,40 (дві тисячі сто одна гривня сорок копійок) гривень, сплачений на підставі платіжного доручення №1 від 20.10.2020р. та платіжного доручення №ПН36 від 30.12.2020р.. 
Оригінали платіжних доручень залишити в матеріалах справи (а.с.7, 101), копії платіжних доручень  видати ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст.328 КАС України.

                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 22 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                                                                           І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                      А.І. Бітов

                                                                                                                    О.В. Лук`янчук