КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
01 березня 2021 року                                                                                   м. Київ
                                                                     
Справа № 754/2772/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/2940/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     судді-доповідача:                Соколової В.В.
суддів:                                   Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря            Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» на рішення Деснянського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Зотько Т.А. 27 серпня 2020 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за не обліковану та спожиту електричну енергію, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У лютому 2019 року представник ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за не обліковану та спожиту електричну енергію в розмірі11684, 65 грн. 
21 листопада 2019 року через канцелярію суду представником ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» було подано заяву про заміну неналежного відповідача та відповідну позовну заяву в новій редакції з додатками для суду та належного відповідача.
Ухвалою судді від 21 листопада 2019 року було проведено заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до розрахунку, проведеного з жовтня 2017 року по січень 2018 заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становить 2137,94 грн, а також 3 % річних та інфляційної складової боргу в сумі 209, 35 грн.
Також ОСОБА_2 були допущені порушення ПКЕЕН (самовільне підключення до електричної мережі), про що складені відповідні акти № 38924 від 04 серпня 2014 року, №38174 від 24 квітня 2015 року, №45063 від 23 червня 2016 року, №37647 від 20 березня 2017 року, на підставі яких проведені розрахунки та визначена заборгованість за не обліковану та спожиту електричну енергію в розмірі 9337, 36 грн.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за не обліковану та спожиту електричну енергію - залишено без задоволення.
Рішення суду мотивовано тим, що  вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за не обліковану електроенергію не є зобов`язаннями, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця та не підлягають виконанню спадкоємцем, оскільки пов`язані безпосередньо з особою порушника, а тому суд вважав вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
 
Не погодилось із зазначеним рішенням суду АТ «ДТЕК Київські Електромережі», представником товариства подана апеляційна скарга, в якій посилаються на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказують на те, що судом першої інстанції було замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину та до якої перейшли всі права та обов`язки ОСОБА_2 .. Однак судом першої інстанції не було взято до уваги, що ОСОБА_1 сплатила на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 2137,94 грн, отже визнала заборгованість перед позивачем, однак не сплатила 3% річних та інфляційну складову боргу. Крім того зазначає, що відповідач не надала суду жодних доказів на спростування позиції позивача. Також представник позивача вказує на те, що Акти про порушення оформлені належним чином, підписані трьома представниками електропостачальника, тому є дійсними, процедура проведення розрахунку заборгованості за не обліковану та спожиту електричну енергію за вказаними Актами про порушення ПКЕЕН проведена комісією відповідно до Методики. А отже заборгованість нарахована відповідно до норм чинного законодавства та підлягає до стягнення. 
На підставі вищевикладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
 
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3  підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі станом здоров`я, однак доказів на підтвердження обставин викладених в клопотанні відповідач не надала, а тому колегія суддів відхиляє вказане клопотання, та вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з наступного.
 
Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Первинний відповідач у справі ОСОБА_2 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 та була споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».
04 серпня 2014 року за адресою АДРЕСА_1 було виявлено порушення, а саме самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення поза розрахунковим приладом обліку з порушенням схеми обліку. На підставі виявленого порушення було складено Акт про порушення №38924 від 04 серпня 2014 року. Акт підписаний трьома представниками енергопостачальника та свідком електроментором ЖЕК 305 ОСОБА_4 .. Підпис споживача ОСОБА_2 в акті відсутній (а.с.18).
Відповідно до протоколу №4344 від 15 вересня 2014 року засідання комісії по розгляду акта про порушення №38924 від 04 серпня 2014 року, встановлено, що споживач на об`єкті: АДРЕСА_1 порушив Правила користування електричною енергією. Засідання комісії проведено за відсутності споживача (а.с.26). За розрахунком обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за актом №38924 від 04 серпня 2014 року, вартість не облікованої електричної енергії за період з 16 травня 2014 року по 04 серпня 2014 року становить 781,59 грн (а.с.27).
Також, 24 квітня 2015 року за адресою АДРЕСА_1 представниками позивача було виявлено порушення, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, після відключення 29 січня 2015 року. На підставі виявленого порушення було складено Акт про порушення №38174 від 24 квітня 2015 року. Акт підписаний трьома представниками енергопостачальника та свідком ОСОБА_5 .. Підпис споживача ОСОБА_2 в акті відсутній (а.с.35).
Відповідно до протоколу №2465 від 15 червня 2015 року засідання комісії по розгляду акта про порушення №38174 від 24 квітня 2015 року, встановлено, що споживач на об`єкті: АДРЕСА_1 порушив Правила користування електричною енергією, а саме Самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, після відключення 29 січня 2015 року. Засідання комісії проведено за відсутності споживача (а.с.45). За розрахунком обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за актом №38174 від 24 квітня 2015 року, вартість не облікованої електричної енергії за період з 29 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року становить 981,53 грн (а.с.46).
Крім цього, 23 червня 2016 року за адресою АДРЕСА_1 представниками «Київенерго» було знову виявлено порушення: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку без порушення схеми обліку після відключення 03 лютого 2016 року. На підставі виявленого порушення було складено Акт про порушення №45063 від 23 червня 2016 року. Акт підписаний трьома представниками енергопостачальника та свідком ОСОБА_6 .. Підпис споживача ОСОБА_2 в акті відсутній (а.с.54).
Відповідно до протоколу №1784 від 01 серпня 2016 року засідання комісії по розгляду акта про порушення №45063 від 23 червня 2016 року, встановлено, що споживач на об`єкті: АДРЕСА_1 порушив Правила користування електричною енергією, а саме Самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії. Засідання комісії проведено за відсутності споживача (а.с.61). За розрахунком обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за актом №45063 від 23 червня 2016 року, вартість не облікованої електричної енергії за період з 03 лютого 2016 року по 23 червня 2016 року становить 3585,22 грн. (а.с.62).
Також, 20 березня 2017 року за адресою АДРЕСА_1 представниками позивача було виявлено порушення: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії, без порушення схеми обліку після відключення 29 вересня 2016 року. На підставі виявленого порушення було складено Акт про порушення №37647 від 20 березня 2017 року. Акт підписаний трьома представниками енергопостачальника та свідком. Споживач ОСОБА_2 з Актом не ознайомлена її підпис відсутній (а.с.68).
Відповідно до протоколу №743 від 24 квітня 2017 року засідання комісії по розгляду акта про порушення №37647 від 20 березня 2017 року, встановлено, що споживач на об`єкті: АДРЕСА_1 порушив Правила користування електричною енергією, а саме самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку після відключення 29 вересня 2016 року. Засідання комісії проведено за відсутності споживача (а.с.76). За розрахунком обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за актом №37647 від 20 березня 2017 року, вартість не облікованої електричної енергії за період з 13 грдня 2016 року по 20 березня 2017 року становить 3989,02 грн. (а.с.77).
Споживач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визнано сторонами у справі. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 06 березня 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л.О., право власності на квартиру АДРЕСА_1 , перейшло до ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 березня  2018 року (а.с.118,143). 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року проведено заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті
Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
В силу ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
В порядку ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16 вказав на те, що  системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим та мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).
Цей висновок також був викладений і в Постанові Верховного Суду у складі Першої палати від 18 грудня 2019 року у справі № 127/328/17.
 
З матеріалів даної справи вбачається, що первісний відповідач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до звернення ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» із зазначеним позовом до суду. А тому суд першої інстанції, після з`ясування обставин смерті відповідача,  мав закрити провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України. Однак суд першої інстанції на вказане вище уваги не звернув, здійснив заміну відповідача у справі, прийняв уточнення позовних вимог, в яких був замінений відповідач у справі і викладені інші підстави позову, та розглянув справу по суті з урахуванням вимог уточненої позовної заяви, як таких що пред`явлені до правонаступника боржника у зобов`язанні. Вказане, у свою чергу унеможливлює закриття провадження у справі, так як вимоги до померлої особи ОСОБА_2 не були предметом розгляду, а закриття провадження у справі стане перешкодою для позивача для звернення до суду з такими ж вимоги до цього ж відповідача. Тому з метою уникнення надмірного формалізму, а також затягування вирішення спору, що виник між сторонами у справі, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про недоцільність і неможливість закриття провадження у даній справі.
Крім того, виходячи з положень ст. 376 ЦПК України наведені порушення норм процесуального права не є обов`язковою підставою для скасування постановленого по суті рішення. 
Разом з цим, в силу ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Оскільки суд першої інстанції розглянув позовні вимоги пред`явлені як до відповідача ОСОБА_1 на підставі спадкування, то і апеляційний суд виходить з вимог і підстав, прийнятої судом першої інстанції, позовної заяви в уточненій редакції. 
 
Вирішуючи спір по суті апеляційний суд виходить з наступного. 
 
Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В порядку ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Відповідно до ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.
Відповідно до п.1 Загальних положень  Правил користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року, Правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.
Відповідно до п.48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку.
Питання пов'язані з порядком виявлення, фіксації та розгляду фактів в тому числі і розкрадання електричної енергії врегульовані п.53 ПКЕЕН.
Пунктом 53 ПКЕЕН передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.
За п.3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №562 від 04 травня 2006 року (далі - Методика), вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог Правил в разі виявлення порушень Правил, зокрема самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку (підпункт 4 пункту 3.1). 
Відповідно до п. 3.3 Методики (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин),  розрахунок  вартості  необлікованої  електричної енергії здійснюється:
за добовою  величиною  розрахункового  споживання електричної енергії;
за тарифами  (цінами)  для населення,  що діяли в період,  за який  розраховується  розмір  вартості  необлікованої  електричної енергії;
за кількістю днів у разі самовільного підключення споживачем  електроустановок, струмоприймачів  або  проводів  до  електричних мереж  енергопостачальника  -  із  дня  набуття  споживачем  права власності    на    електроустановку    чи    права користування електроустановкою   або  із  дня  здійснення  останньої  технічної перевірки електричної мережі,  до якої було  здійснене  самовільне підключення,  але  не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців,  що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення;
у разі самовільного підключення споживачем електроустановок,  струмоприймачів  або  проводів  до  електричної мережі  після  припинення електропостачання у зв`язку з порушенням ПКЕЕН - із  дня  припинення електропостачання електроустановки споживача   до дня повторного припинення електропостачання, але не більше ніж за три роки;
За пунктом 3.5. Методики визначено, що у  разі  виявлення  у  споживача порушень, зазначених у підпунктах  1-3  пункту  3.1  цієї глави у разі виявлення випадків фіксації  індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного  полів,  та  порушень,  зазначених  у підпунктах 5, 6 пункту  3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії W (кВт.год)  через   проводи, якими здійснене  самовільне доб.с.п. підключення  або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою  (2.7)  Методики.
 
Положеннями ч.4 ч. 5  ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує та власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. 
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (ст. 1219 ЦК України).
В силу ч.ч.1-4 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.
З наведених норм ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять не лише права, але й обов`язки спадкодавця. Зокрема, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.
Оскільки положення ст. 1231 ЦК України не містить якихось спеціальних застережень, то можна зробити висновок, що йдеться про спадкування обов`язку відшкодування будь-якої майнової шкоди (збитків), в тому числі  шкода, яка виникла внаслідок неналежного виконання спадкодавцем договірних зобов`язань, чи та, що була завдана ним іншим особам внаслідок пошкодження їхнього майна.
В основі даного спору були правовідносини, що виникли між позивачем та споживачем послуг, який здійснив самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника, внаслідок чого у останнього виник обов`язок по відшкодуванню вартості використаної не облікованої енергії. Таким чином, спірні правовідносини є правовідносинами з відшкодування майнової шкоди, а тому обов`язок по відшкодуванню є таким, що переходить до спадкоємця, який несе відповідальність в межах вартості спадкового майна.
А отже є помилковим висновок суду першої інстанції про те,  що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за не обліковану електроенергію не є зобов`язаннями, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця та не підлягають виконанню спадкоємцем, оскільки пов`язані безпосередньо з особою порушника.
 
У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з встановленням обставин використання не облікованої енергії, тобто конкретним порушенням Правил, тому дослідженню і оцінці підлягали такі докази, як акт порушення, протокол засідання комісії, розрахунок суми збитків, повідомлення про оплату по акту про порушення.
Саме дотримання умов та порядку складання акту про порушення відповідно до вищезазначених Правил може бути належною підставою для прийняття рішення про притягнення особи, яка порушила Правила, до відповідальності, оскільки відповідно до пункту 3.1. Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ №562 від 04 травня 2006 року, ця Методика застосовується на підставі акту про порушення, складеного з урахуванням вимог Правил.
Факт порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника підтверджується актами про порушення, підписаними трьома представниками позивача та свідками, що підтверджує їх дійсність, а також, що вказані акти відповідають вимогам вищезазначених Правил та містять усі передбачені законодавством дані, необхідні та достатні для визначення обсягу і вартості необлікованої електричної енергії, зокрема за пунктами 3.3, 3.5 та формулою 2.7 Методики. Вказане в силу п. 53 ПКЕЕН є достатнім для дійсності акту. Посилання сторони відповідача на відсутність підпису у цих актах безпосереднього споживача послуг ОСОБА_2 не спростовує чинність та правильність  їх складання, оскільки на виконання вимог Методики  в актах зазначено про відсутність споживача.
Таким чином, позивачем правомірно нарахована сума заборгованості за не обліковану енергію в розмірі 9337,36 грн. До того ж, вказана сума і наведені розрахунки не спростовні стороною відповідача в ході розгляду справи.
Зміст положення ч. 4 ст.319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
З урахуванням наведених норм, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для покладення відповідальності за виявлене порушення правил користування електричною енергією на ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , споживача і власника житлового приміщення, до якого надавались послуги з електропостачання.
Даний  висновок зроблений з урахуванням правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року справа № 756/8707/15.
 
У позовній заяві позивач просив, зокрема, стягнути з відповідача на його користь 2137,94 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 2017 по 2019 роки.
В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідач ОСОБА_1   сплатила на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію за період з 2017 року по 2019 рік в розмірі 2137,94 грн, що підтверджується копією квитанції № 31 від 03 серпня 2020 року. Отже, вказана позовна вимога вже задоволена відповідачем, а тому ця сума не може бути повторно стягнута.
Однак позивач вказує на те, що відповідачем не було сплачено на користь позивача 3% річних та інфляційної складової  на суму боргу 2137,94 грн в розмірі 209,35 грн, яка розрахована за період з жовтня 2017 по січень 2018 року.
Положеннями ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Таким чином, як і сума боргу в 2137,94 грн, так і інфляційна складова та 3% річних розраховані за період, коли власником квартири і, відповідно, споживачем електроенергії була відповідач ОСОБА_1 . За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 209,35 грн 3% річних та інфляційної складової.
 
В суді першої інстанції  у  своєму відзиві на позовну заяву відповідач заявила про застосування строку позовної давності в частині позовних вимог, які стосуються нарахування за фактами розкрадання електричної енергії шляхом самовільного підключення спадкодавцем ( ОСОБА_2 ) до електричної мережі на підставі актів про порушення №38924 від 04 серпня 2014 року; №38174 від 24 квітня 2015 року та №45063 від 23 червня 2016 року, і у зв`язку з цим відмовити у задоволенні даних позовних вимог ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» (а.с.137-140).
Судом першої інстанції не було надано правової оцінки цій заяві відповідача, оскільки суд відмовив у задоволенні позову по суті, проте апеляційний суд визнав цей висновок помилковим та встановив наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог частково, а тому апеляційним судом здійснюється перевірки цих доводів відповідача.
 
Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
 
В даному випадку перебіг позовної давності відповідно вимог ст. 261 ЦК України, слід обраховувати з моменту виявлення порушення ПКЕЕН уповноваженими працівниками позивача та складення відповідних актів про порушення, тобто з 04 серпня 2014 року,  24 квітня 2015 року та 23 червня 2016 року .
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справа № 466/9977/16-ц.
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до суду з позовом 20 лютого 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності в частині позовних вимог, які стосуються нарахування за фактами розкрадання електричної енергії шляхом самовільного підключення спадкодавцем ( ОСОБА_2 ) до електричної мережі на підставі актів про порушення ПКЕЕН №38924; №38174 та №45063 від 23 червня 2016 року, який розпочав свій перебіг: 04 серпня 2014 року; 24 квітня 2015 року; 23 червня 2016 року. 
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що  у задоволенні позовних вимог ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» в частині стягнення заборгованості за не обліковану та спожиту електричну енергію в розмірі 5348,34 грн слід відмовити.
Разом з цим, позовні вимоги про стягнення з відповідача, як правонаступника боржника у зобов`язанні, суми збитків за спожиту, але не обліковану  електричну енергію в розмірі 3989,02 грн, яка розрахована на підставі акту №37647 від 20 березня 2017 року підлягають до задоволення.
 
Наведене не було враховано судом першої інстанції,  чим допущено не повне з`ясування обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково.
 
В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2161, 13 грн.
 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» - задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року - скасувати та постановити нове судове рішення.
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за не обліковану та спожиту електричну енергію - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» 3% річних та інфляційну складову в розмірі 209, 35 грн, заборгованість за необліковану електричну енергію за актом про порушення №37647 від 20 березня 2017 року в розмірі 3989, 02 грн, та судовий збір в розмірі 2161,13 грн. А всього 6359, 5 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
 
Позивач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20; АТ «Ощадбанк», МФО 322669 код ЄДРПОУ 41946011).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).
 
Постанова  набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 05 березня 2021 року.