ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 р. 	Справа № 520/7766/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 18.08.20 року по справі № 520/7766/2020
за позовом               ОСОБА_1  
до              Військової частини НОМЕР_1                      
про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (надалі також – відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якій просив:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нездійсненні перерахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 07 грудня 2017 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 07 грудня 2017 року, здійснити виплату суми перерахунку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року позовну заяву задоволено.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нездійсненні ОСОБА_1 перерахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 07 грудня 2017 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 07 грудня 2017 року, здійснити виплату суми перерахунку.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив неправильний висновок про наявність у позивача права на перерахунок грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 2015 року по 2017 рік, оскільки не врахував приписи Інструкції № 260, за якими при нарахуванні такої грошової компенсації щомісячна додаткова грошова винагорода не включається. За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає,  що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження відповідача, наведені у апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються положеннями чинного законодавства України. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач у період з 06.06.2015 по 07.12.2017 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом (по стройовій частині) командира Військової частини НОМЕР_1 № 273 від 07.12.2017 позивача виключено зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас за пунктом "б" (за станом здоров`я).
21 січня 2015 року позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .
При звільненні позивача з військової служби відповідачем не здійснено виплату грошової компенсації за невикористані за 2015-2017 років дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
13 січня 2020 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду у адміністративний  справі № 520/12170/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 07 грудня 2017 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бонових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 07 грудня 2017 року.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 13 січня 2020 року відповідачем виплачено компенсацію 11287,23 грн, що сторонами не заперечується.
14.05.2020 позивач направив до в/ч НОМЕР_1 заяву, в якій просив належним чином виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі № 520/12170/19, перерахувавши та виплативши грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, обчислюючи грошове забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 07.12.2017, і здійснити виплату суми перерахунку (а.с. 27).
У відповіді від 09.06.2020 за № 10/904 на заяву позивача в/ч НОМЕР_1 зазначила, що відповідно до пункту 37.13. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 за № 260, розрахунок грошового забезпечення за час щорічної основної відпустки, визначеної в пунктах 37.5 та 37.6 цієї Інструкції, та грошової компенсації, визначеної в пунктах 37.9-37.11 цієї Інструкції, здійснювався виходячи з окладу за військовим званням, посадового окладу та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою штатною посадою, що ним займалася. Враховуючи вимоги пункту 37.13. Інструкції, в ході розрахунку та нарахування позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2017 роки, щомісячна додаткова грошова винагорода включена не була.
Позивач, не погоджуючись з тим, що йому проведено нарахування грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 - 2017 років, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у нездійсненні перерахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 07.12.2017 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 за № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 за № 704, яка набрала чинності з 01.01.2016) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям у відповідних розмірах.
Пунктом 37.13 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 за № 260, яка діяла на час спірних правовідносин, розрахунок грошового забезпечення за час щорічної основної відпустки, визначеної в пунктах 37.5 та 37.6 цієї Інструкції, та грошової компенсації, визначеної в пунктах 37.9-37.11 цієї Інструкції, здійснюється виходячи з окладу за військовим званням, посадового окладу та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою штатною посадою, що ним займалася.
Проте, вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що суд має враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
За приписами ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.
Крім цього, питання складу грошового забезпечення військовослужбовців розглядалося Великою Палатою Верховного Суду, висновки якої викладено у постанові від 6 лютого 2019 року в справі № 522/2738/17. 
Так, приймаючи вказане судове рішення Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.
Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Водночас, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Отже, судовим розглядом надається оцінка складових грошового забезпечення, з якого виходив відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 - 2017 років.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 - 2017 років, виходив з грошового забезпечення без урахуванням щомісячних додаткових видів винагороди.
Проте, згідно з наявними в матеріалах справи довідкою про доходи від 26.02.2018 № 8161фес та грошовим атестатом серії ЗУ № 355486 під час проходження військової служби позивач отримував у складі грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, а отже, така винагорода не може вважатись одноразовою.
З огляду на зазначене, враховуючи положення чинного законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у нездійсненні позивачу перерахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення позивача з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 07.12.2017.
Доводи відповідача, наведені у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
З огляду на приписи статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 по справі № 520/7766/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Т.С. Перцова