Справа № 438/35/21                                Головуючий у 1 інстанції: Хемич О.Б. 
Провадження № 33/811/172/21                Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 21 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бориславського міського суду Львівської області від 21 січня 2021 року

ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
який проживає за адресою: 

АДРЕСА_1 , 
працює водієм МПП «Транспортник»

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 09 січня 2021 року о 13 год 15 хв. у м. Бориславі, на вул. С. Петлюри керував автобусом марки «Богдан-А-064», номерний знак НОМЕР_1 здійснюючи регулярні перевезення пасажирів зі сполученням «Борислав-Ясениця-Сільна», перевозив на шість пасажирів більше ніж це дозволено технічними характеристиками транспортного засобу, чим порушив п.п.10 п.2 Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.
На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначає, що повний текст постанови отримав 21 січня 2021 року, останнім днем оскарження постанови є 31 січня 2021 року, який був вихідним днем, тому просить визнати причини пропуску строку поважними. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суддя не викликала працівників поліції та свідків для допиту; належним чином не дослідила протокол про адміністративне правопорушення; не надала оцінки відеозаписам із нагрудних камер поліцейських. У своїй постанові суддя покликається виключно на відео з нагрудних камер, яке є нечітким та не відображає тих обставин на які посилається суддя у своїй постанові. На одному із відео вказана дата 01.01.2013 та час 03:07:06, натомість у протоколі вказано, що подія мала місце о 13 год 15 хв. 09 січня 2021 року. Зазначає, що працівники поліції не попередили його, що ведеться відеозапис на нагрудну камеру, а наявне відео не є безперервним, тому не може бути належним доказом; у протоколі не зазначено про технічний засіб яким здійснено фото та відео фіксацію, тому протокол не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП; на відеозаписі не зафіксовано моменту складення протоколу. Крім того у протоколі невірно вказано посаду та орган, який представляє поліцейський. Зокрема у протоколі вказано, інспектор СРПП №1 Бориславського ВП ДВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант ОСОБА_2 , однак станом на 09 січня 2021 року такого органу не існувало, він був ліквідований, та було створено відділення поліції №1 Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Суддею не враховано, що він є лише водієм – найманим працівником, а в матеріалах справи відсутні його посадові обов`язки та докази, що йому доводили до відома зміни правил перевезення згідно п.п.10 п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020. Крім того, на час складання протоколу, він не перебував на посаді, яка здійснює господарську або організаційну діяльність, тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення. Також до протоколу не долучено пояснення пасажирів, яких він перевозив.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився причини неявки не повідомив та клопотань про відкладення судового розгляду суду не подавав. Про судове засідання призначене на 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання поштового відправлення (а.с. 26). 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Постанова судді Бориславського міського суду Львівської області прийнята 21 січня 2021 року.
Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 01 лютого 2021 року, тобто у визначений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (31.01.2021 вихідний день, наступний робочий 01.02.2021), який не є пропущений і поновлення не потребує.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення від 09 січня 2021 року серії ВАБ № 353582 (а.с. 3);
ксерокопіями фотографій автобуса Богдан А-064», номерний знак НОМЕР_1 з яких вбачається, перевезення водієм більшої кількості пасажирів ніж кількість місць для сидіння (а.с. 6-7);
копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Богдан А-064», номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 5);
рапортами інспектора та поліцейського СРПП №1 ПП Бориславського ВП ДВП ГУНП у Львівській області Фрішка Д.Й. та Кохалика Н. від 09.01.2021 відповідно до яких ними в складі СРПП №1 Бориславського ВП ДВП ГУНП у Львівській області 09.01.2021 близько 13.15 год здійснювалось патрулювання вулично-шляхової мережі м. Борислава. В ході патрулювання ним було виявлено автобус «Богдан А-064», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював регулярні пасажирські перевезення на маршруті «Борислав-Ясениця-Сільна», як стало пізніше відомо під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив пасажирів більше норми встановленої в реєстраційних документах. Ними було прийнято рішення на підставі пп.3, п.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зупинити даний автомобіль, було увімкнено проблискові маячки синього та червоного кольору та подано команду жезлом, водій прийняв праворуч та зупинився. При перевірці дотримання карантинних заходів було встановлено, що водій даної маршрутки ОСОБА_1 перевозив на 6 осіб більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на даний транспортний засіб. Факт порушення карантинних заходів ОСОБА_1 зафіксовано на нагрудний відеореєстратор та автомобільний відеореєстратор (а.с. 8-9);
відеозаписом з нагрудних камер поліцейських відповідно до якого працівниками поліції було зупинено автобус марки «Богдан А-064», номерний знак НОМЕР_1 , один із поліцейських із увімкненою нагрудною камерою зайшов в середину автобуса на яку зафіксував перевезення водієм ОСОБА_1 більшу кількість пасажирів ніж кількість місць для сидіння, а саме більше на 6 чоловік. Згодом з автобуса вийшов водій ОСОБА_1 надав посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та повідомив, що два дні тому відносно нього вже складали протокол за аналогічне правопорушення (а.с. 10). 
Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Відповідальність за статтею 44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.
Відповідно п.п.10, п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 «Про  встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
Відповідно до «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою КМУ № 176 від 18 лютого 1997 року, водій має право не допускати до поїздки пасажира, якщо в салоні відсутні вільні місця.
Отже, в умовах епідемічної небезпеки, будучи суб`єктом відповідальності за статтею 44-3 КУпАП, при заповнюваності автобуса пасажирами у кількості, яка перевищує кількість місць для сидіння, ОСОБА_1 мав право відмовити пасажирам у їх перевезенні.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП тому, що не здійснює господарську та організаційну діяльність, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки саме водій, а не перевізник, тобто не посадові особи суб`єкта господарювання, відповідає за кількість пасажирів, які перебувають в транспортному засобі під час здійснення перевезень, водночас, з відеозапису події встановлено, що 09 січня 2021 року транспортним засобом «Богдан А-064», номерний знак НОМЕР_1 , який перевозив пасажирів більше ніж встановлено місць для сидіння, керував саме ОСОБА_1 .
Той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та особисто здійснював перевезення пасажирів у кількості, яка значно перевищує установлену межу, хоча він міг і повинен був контролювати кількість пасажирів, свідчить про порушення ним встановлених правил щодо карантину людей, та запроваджених посилених протиепідемічних заходів.
Доводи апеляційної скарги, що на одному із відеозаписів вказана дата 01.01.2013 та час 03:07:06, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки така дата та час налаштовані на відеореєстраторі закріпленому на службовому автомобілі поліцейських. Разом з тим, на нагрудних камерах поліцейськими дата та час збігаються із тими, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Твердження, що відео з нагрудних камер поліцейських не є безперервним, а в матеріалах справи відсутні пояснень пасажирів, не спростовує зафіксованого на нагрудну камеру поліцейського, факту перевезення ОСОБА_1 більшої кількості пасажирів ніж кількість місць для сидіння, що вбачається з наявного в матеріалах справи відео.
Відсутність зафіксованого на відеозаписі моменту складання протоколу, не може бути безумовною підставою для скасування постанови судді, оскільки з наявного відео з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від підпису у протоколі, що підтверджує факт його складання у присутності ОСОБА_1 , та на місці зупинки транспортного засобу. 
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом. Протокол про адміністративне правопорушення містить усі необхідні реквізити, в тому числі у протоколі зазначені двоє свідків, присутніх при відмові ОСОБА_1 від підпису у протоколі.
Доводи апеляційної скарги, що у протоколі невірно вказано посаду та орган, який представляє поліцейський, і такого на день складання не існувало, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки як інспектор Фрішко Д., так і поліцейський ОСОБА_3 входять до особового складу ГУНП у Львівській області, яке є територіальним органом Національної поліції, такі були допущені до патрулювання у складі відповідного екіпажу, а відтак мали право на складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. 
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 21 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах