ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4971/19                                        Головуючий суддя І інстанції Калмикова Л. К.
Провадження № 22-ц/818/619/21                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із житлових відносин, з них

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого -                Яцина В.Б. (суддя-доповідач),
суддів -                        Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря:                Семикрас О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Ольховського Михайла Миколайовича на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Калмикової Л.К., по цивільній справі № 619/4971/19 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на 1/2 частину житлового будинку,

встановив:

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на 1/2 частину житлового будинку.
Позовна заява мотивована тим, що з 06.09.2003 по 02.07.2008 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У шлюбі народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу син залишився під піклуванням та на утриманні позивача ОСОБА_1 .
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської обл. від 02.07.2008 у справі № 2-1578/08 з ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Борг по сплаті аліментів синові на момент його смерті склав 78319 грн, що підтверджується відповідним розрахунком, складеним державним виконавцем.
Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 . Цю спадщину прийняли у рівних частинах і отримали відповідно свідоцтва відповідач ОСОБА_3 (мати ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 (єдина дитина позивача та ОСОБА_5 ).
Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою 124113066 від 16.05.2018, сформованою приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Смоляною В.В. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.05.2018.
Згідно із вимогами ст. 1281 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 неодноразово повідомляла ОСОБА_3 у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини про вимогу щодо сплати заборгованості по аліментам у вищевказаному розмірі. Остання письмова вимога була направлена на адресу відповідача 25.04.2018 цінним листом та отримана відповідачем 17.05.2018.
Усі зазначені вимоги були залишені без відповіді та сплати будь-якої суми, що вона розцінює як відмову від погашення боргу ОСОБА_5 його спадкоємицею - ОСОБА_3 .
На підставі викладеного,  ОСОБА_1  просила суд звернути стягнення на належну  ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , стягнути судові витрати.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі адвокат Ольховський М.М просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на користь ОСОБА_1 у сумі 1958 грн.
Вказав, що у ст. 1282 ЦК України зазначено, що у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тобто, в даній статті ЦК України йде мова про майно, яке було в дійсності передано спадкоємцю. В той же час в ст. 364 ЦК України зазначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Отже суд підмінює поняття передачі майна у натурі з виділенням у натурі частки із майна, що є неприпустимим та призводить до неправильного тлумачення закону.
Зазначив, що підставою для відмови в задоволені позовної заяви суд зазначив наступне: «Крім того, суду надана оцінка майна, на яке позивачка прохає накласти стягнення, на період 31.07.2018, тобто більш як за два роки потому, з чого слідує, що встановити співмірність вимог на теперішній час не є можливим.» Зауважує, що під дійсною вартістю спадкового майна розуміється ринкова грошова оцінка його на момент відкриття спадщини. Тому до суду було подано звіт про оцінку майна станом на 31.07.2018, тобто на дату більш наближену до дати відкриття спадщини.
Вказав, що згідно ст.103 ЦПК України передбачено право суду самостійно призначити відповідну експертизу. Суд не скористався своїм правом, а просто безпідставно зазначив про неможливість прийняття наданої позивачем оцінки у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову, такі дії суду є незаконними.
Відзивів на скаргу не надійшов.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Ольховського М.М., за відсутності інших учасників справи, які були належним чином повідомлені, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її подальшому розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам оскаржене рішення суду у повній мірі відповідає.
Матеріалами справи підтверджується, що з 06.09.2003 по 02.07.2008 ОСОБА_1 , позивачка у справі, перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У шлюбі народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу син залишився під піклуванням та на утриманні позивача ОСОБА_1 .
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської обл. від 02.07.2008 у цивільній справі №2-1578/08 з ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Борг по сплаті аліментів синові на момент його смерті склав 78 319 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, складеним державним виконавцем.
Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , розташованого у АДРЕСА_1 . Цю спадщину прийняли у рівних частинах і отримали відповідно свідоцтва відповідачка ОСОБА_3 (мати ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 (єдина дитина позивача та ОСОБА_5 ).
Вказані обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 124113066 від 16.05.2018, сформованою приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Смоляною В.В. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.05.2018, відповідно до яких 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачці ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно яке було передане спадкоємцям у натурі.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника, якщо виконання його обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.
Частиною четвертою статті 194 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.
Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини третьої статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.
Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Статтею 1282 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Судам у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
З аналізу вказаних норм права вбачається, що обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за аліментами, не припинився внаслідок його смерті і перейшов до його спадкоємців.
Статтями 1281 та 1282 ЦК України визначено спеціальний порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців та порядок задоволення спадкоємцями вимог кредитора, тобто передбачає звернення кредитора до суду з відповідним позовом, ухвалення судом рішення за наслідками його розгляду та видачу виконавчого листа для його примусового виконання.
У постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 зроблено висновок, від якого касаційний суд не відійшов, що згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. 
Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Відповідно до статті 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
Нормою статті 371 ЦК України передбачено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.
Вимоги про виділ частки в натурі у порядку, передбаченому статтями 366, 371 ЦК України, ОСОБА_1 не заявляла і відповідних експертних висновків, необхідних у таких випадках, матеріали справи не містять.
Колегія суддів звертає увагу, згідно із ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Всупереч процесуального обов`язку, передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач при наявності процесуальної можливості не надала до суду першої та апеляційної інстанції належних і допустимих доказів про вартість нерухомого майна відповідача на день звернення до суду з позовом, яке вона успадкувала разом з боргом по аліментам. Наданий нею висновок оцінювача дійсно не є актуальний, оскільки у ньому ринкова вартість спадкового майна зазначена приблизно на день відкриття спадщини, після чого вже спливло більше двох років на день звернення до суду з цим позовом, що негативно впливає на достовірність цього доказу і тому колегія суддів погоджується з висновками районного суду та відхиляє наведені доводи скарги, за їх необґрунтованістю.
Крім того, колегія суддів також звертає увагу, що спадкове майно - згаданий житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами після смерті свого батька - боржника згідно з наданою позивачем копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2018 в 1/2 частці успадкував його син, ОСОБА_2 , від імені якого звернулась до суду його мати, позивач ОСОБА_1 (а. с. 15). За змістом вказаної норми ч. 1 ст. 1282 ЦК України та з урахуванням згаданої правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 щодо застосування статті 1282 ЦК України - кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, шляхом здійснення платежу у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, тому слід визнати, що частина боргу за аліментами у даному випадку погашена зустрічним зарахуванням за рахунок отриманої кредитором у власність спадщини боржника, розмір якої позивач не довела, а суд апеляційної інстанції відповідно до визначених у ст.ст. 12, 13 ЦПК України принципів диспозитивності та змагальності позбавлений права самостійно збирати докази.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції у повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, належним чином обставини по справі та зміст спірних правовідносин, перевірив доводи сторін і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу, а доводи скарги не доведені.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ольховського Михайла Миколайовича- залишити без задоволення.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 25 січня 2021 року.

 
Головуючий                                                                                     В.Б. Яцина.

Судді                                                                                                    І.В.Бурлака.

                                                                               А.В.Котелевець.