ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3353/21 Справа № 203/103/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.        
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року 
по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла боржника, –
В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М.
Подання мотивовано тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. на виконанні перебуває виконавче провадження №60962998 з примусового виконання виконавчого листа №761/4596/17, виданого 30.08.2019 року Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, трьох відсотків річних та пені в сумі 1774301 грн. 51 коп. та судового збору в сумі 8000 грн. 
Вжитими заходами було з`ясовано, що у боржника відсутні розрахункові рахунки в банківських установах та кошти, з метою їх списання та виконання рішення суду; право власності на рухоме майно та земельні ділянки не зареєстровано. 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира є іпотечним майном, іпотекодержателем якого є стягувач ОСОБА_2 . 
Відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» постановою приватного виконавця від 26.03.2020 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна боржника. Згідно висновку вартість квартири визначена в сумі 498760 грн., що є меншою від суми боргу за виконавчим документом.         Для належного та об`єктивного виконання виконавчого провадження виконавцю необхідно провести огляд квартири, з метою виявлення додаткового майна боржника для його реалізації та задоволення вимог стягувача. 
Через умисні дії боржника, пов`язані з недопуском приватного виконавця до квартири, а також враховуючи, що боржник добровільно не бажає допускати виконавця до квартири для проведення огляду, приватний виконавець вимушений звернутись до суду із зазначеним поданням. 
Посилаючись на вказані обставин, приватний виконавець просив надати йому дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності та володінні боржника ОСОБА_1 . 
Ухвалою  Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року вказане подання задоволено.
Надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову Олександру Миколайовичу на примусове проникнення до нерухомого майна, яке перебуває у власності та володінні боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рамках виконавчого провадження №60962998, а саме: до квартири АДРЕСА_1 , з метою проведення виконавчих дій згідно з Законом України «Про виконавче провадження». 
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

       Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
       Пунктами 4,13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
       Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. перебуває на виконанні виконавче провадження №60962998 з примусового виконання виконавчого листа №761/4596/17, виданого 30.08.2019 року Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, трьох відсотків річних та пені в сумі 1774301 грн. 51 коп. та судового збору в сумі 8000 грн.
       Під час проведення виконавчих дій було встановлено відсутність у боржника розрахункових рахунків в банківських установах та коштів на них, з метою їх списання та виконання рішення суду. На запити приватного виконавця отримано відповіді про відсутність реєстрації за боржником права власності на рухоме майно та земельні ділянки, відсутність доходів.
       Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано квартиру АДРЕСА_1 .
       Вказана квартира є предметом іпотеки за відповідним договором іпотеки від 15.01.2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
       Постановами приватного виконавця від 13.01.2020 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, а також на зазначену вище квартиру.
       13.03.2020 року складено постанову про опис та арешт квартири.
       Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що надані до подання матеріали свідчать про те, що приватним виконавцем під час проведення виконавчих дій вживались заходи щодо встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, коштів на рахунках та інших доходів. Однак, крім квартири АДРЕСА_1 іншого майна та коштів, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача, не встановлено.
       Відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» постановою приватного виконавця від 26.03.2020 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна боржника. Згідно висновку вартість квартири визначена в сумі 498760 грн., що є меншою від суми боргу за виконавчим документом.
       У зв`язку з цим, для належного та об`єктивного виконання виконавчого провадження виконавцю необхідно провести огляд квартири, з метою виявлення додаткового майна боржника для його реалізації та задоволення вимог стягувача.
       Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що боржник ОСОБА_1 не була обізнана про відкриття виконавчого провадження, оскільки данні посилання апелянта суперечать матеріалам справи.
       Як вбачається із матеріалів справи, 13.01.2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Ковтуном О.Л. було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2020 року з примусового виконання виконавчого листа №761/4596/17, виданого 30.08.2019 року Шевченківським районним судом м.Києва(а.с. 8).
       Доказів, що на момент отримання постанови про відкриття виконавчого провадження адвокат Ковтун О.Л. не мав на це повноважень, апелянтом надано не було.
       Крім того, ОСОБА_1 18.03.2020 року надавала пояснення на ім`я приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. (а.с.18).
       Так, 17.12.2020 року приватний виконавцем боржнику було направлено вимогу з`явитись до приватного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання судового рішення, надання декларації про доходи та відомостей про доходи, наявного майна та майнових прав, коштів.
       22.12.2020 року боржник з`явилась до приватного виконавця, ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та надала письмові пояснення в яких зобов`язалась надати доступ приватному виконавцю 24.12.2020 року до квартири АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди (а.с.28,29).
       Поряд з цим, виходом приватного виконавця в обумовлений день 24.12.2020 року за місцем знаходження боржника двері ніхто не відкрив, телефон ОСОБА_1 з самого ранку був вимкнений, що зафіксовано у відповідному акті приватного виконавця від 24.12.2020 року (а.с.30).
        Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи свідчать про те, що боржник ОСОБА_1 була обізнана про наявність виконавчого провадження та повідомлялась про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна.
       Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. 
       Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
       Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
       Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
       У справі «Кайсин проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін. У справі «Бурдов проти Росії» Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя.
       Згідно ст.30 Конституції України кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.
       При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
       Таким чином, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
       Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши надані належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд враховує, що рішення суду на протязі тривалого часу боржником не виконується, крім квартири, вартості якої недостатньо для задоволення вимог стягувача, іншого майна внаслідок вжиття приватним виконавцем всіх можливих заходів для виконання судового рішення не встановлено. 
       При цьому, боржник своєю бездіяльністю перешкоджає доступу до квартири та позбавляє можливості здійснити перевірку її майнового стану за місцем проживання, що є перешкодою для виконання рішення суду.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Враховуючи зазначене, колегія вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення судом апелянта про розгляд подання державного виконавця.
       Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, належним чином дослідивши матеріали подання, дійшов вірного висновку, що державним виконавцем подано належного обґрунтування необхідності проведення виконавчих дій із проникненням на земельну ділянку боржника.
       Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків місцевого суду, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.
       У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідністі задоволення подання приватного виконавця.
       Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала залишенню без змін.
       
Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року – залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       
       Головуючий                   О.В. Свистунова

       Судді:                  Т.П. Красвітна

                І.А. Єлізаренко