ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1558/21 Справа № 215/2693/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
сторони справи :
позивач– ОСОБА_1 
відповідач-відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті ради, Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №211» Криворізької міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1  на рішення Тернвського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року, ухваленого суддею Лиходєдовим А.М. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 24 липня 2020 року,-
ВСТАНОВИВ :
У червні 2016 р. позивач  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті ради, Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №211» Криворізької міської ради про накладення дисциплінарного стягнення, та про «незаконне звільнення», поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову зазначила, що вона довгий час працювала у відділі освіти виконкому Тернівської районної у місті ради, а саме - Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №211», на цей час Криворізької міської ради, на посаді сторожа. 
Наказом № 14-к\тр від 23.04.2016 р. її було відсторонено від роботи. 
Наказом № 15-к\тр від 23.04.2016 р. був змінений графік роботи сторожів. 
Ці накази вона отримала 20.05.2016 р. «заказним» листом, тобто належним чином не була повідомлена про них і не мала змоги давати пояснення, доводи та заперечення проти доводів і міркувань відсторонення від роботи, зміні графіку роботи сторожів, висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду зазначених обставин, задавати питання іншим особам, які беруть участь у зазначених обставинах, подавати докази; брати участь у дослідженні документів, які їй взагалі відмовили надати, так як не знала про дату час і місце відсторонення від роботи. 
24.04.2016 р. вона не мала змоги виконувати свої трудові обов`язки, саме з цих причин та зміною ОСОБА_2 графіка виходу на роботу, який змінений без її відома. 
Завідуюча КДНЗ №211, 24.04.2016 р., телефоном запевнила її, що наказ про відсторонення від роботи, графік виходу на роботу та інші документи надасть для ознайомлення о 10-00 год. 25.04.2016 р., так як 24.04.2016 р. був вихідним днем. Але у вказаний час відмовилася надавати будь-які документи для ознайомлення, чим порушила норми КЗпП України та її права і інтереси. 
Відповідачем не було надано можливості виконувати трудові обов`язки, так як її до закладу не пускали, змінили замки і у її робочу зміну працював інший сторож.
25.04.2016 р. вона подала скаргу керівнику КДНЗ №211 Щербачовій Т.А., вх. №1 від 25.04.2016 р., в якій просила належно повідомити про день, час виходу на роботу, надати копію наказу про відсторонення від роботи, графік виходу на роботу, який був змінений без її відома. Але, їй не було надано вказані документи та було повідомлено, що вони знаходяться у відділі освіти, куди вона і звернулася. 
На її думку, наказу №14-к\тр від 23.04.2016 р., наказу №15-к\тр від 23.04.2016 р., станом на 25.04.2016 р. не існувало, і доказом цього є відсутність її підпису на вказаних документах та присутність свідка- ОСОБА_3 при відмові ОСОБА_4 надати зазначені накази для ознайомлення. 
Начальник розрахункового відділу освіти - ОСОБА_5 та головний бухгалтер ОСОБА_6 , відмовили їй надати вказані документи. В неї склалося враження, що зазначені посадові особи, вносять до офіційних документів, завідомо неправдиву інформацію, яку їй не надають. 
Начальник розрахункового відділу освіти ОСОБА_5 та головний бухгалтер ОСОБА_7 не діяли у спосіб, передбачений своїми повноваженнями та не додержувалися принципів державної служби; сумлінно не виконували свої посадові обов`язки, які зазначені у ст.ст.3, 11 Закону України «Про державну службу», не запобігли виникненню конфлікту інтересів під час проходження державної служби та порушили відповідні правила, строки і норми, а саме не ліквідували перешкоди при здійсненні її прав та законних інтересів після звернення до них. З цих підстав, вона 04.05.2016 р. звернулася зі скаргою до Голови Тернівської районної у м.Кривому Розі ради – ОСОБА_8 , але відповіді не отримала. 
20.05.2016 р. «заказним» листом, вона отримала накази №№14-к\тр від 23.04.2016 р., №15-к\тр від 23.04.2016 р., 17-к/тр від 28.04.2016 р. про накладення дисциплінарного стягнення, 18-к/тр від 28.04.2016 р. про звільнення. 
При цьому, завідувач КДНЗ №211, не зазначила дату запрошення до закладу, його реєстраційний номер, дату ознайомлення з наказами, їх кількість та осіб, які ознайомлювали та які підписували ці запрошення. У зв`язку з цим, вона не мала змоги надати пояснення та заперечення..
20.05.2016 р. вона подала скаргу голові профспілкового комітету КДНЗ №211 ОСОБА_9 , яка відмовилася її реєструвати та відмовила надати копію протоколу засідання профспілкового комітету КДНЗ № 211 від 28.04.2016 р. №62, реєстраційний номер її запрошення на засідання профспілкового комітету КДНЗ № 211, яке відбулося 28.04.2016 р. та зазначити особу, яка його підписала, тобто вона не була належно повідомлена про засідання профспілкового комітету. Також ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_1 не є членом профспілкового комітету працівників освіти у зв`язку з її звільненням та відмовилася надати облікову картку.
ОСОБА_9 в присутності свідка ОСОБА_3 повідомила, що книга протоколів засідання профспілкового комітету знаходиться у неї дома. Протиправні дії ОСОБА_9 , мають прояв в непідкорені ст.ст.1, 3, 6, 8, 19, 22, 43, 55, 68 Конституції України, ЗУ «Про звернення громадян», ЗУ «Про інформацію», ст.ст. 24, 49, 83, 95, 110, 115 ч. 1, 116 КЗпП, нормам ст ст.7, 22, 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що є підставою для скасування протоколу засідання профспілкового комітету №62 від 28.04.2016 р.
Вона вважає, що на засіданні спілки не з`ясовувалися обставини ознайомлення її з колективним трудовим договором, посадовою інструкцією, графіком виходу на роботу, табелем врахування відробленого часу, наказом про допуск до роботи та наказами №№14-к/тр від 23.03.2016 р., 15-к/тр від 23.04.2016 р., та взагалі не розглядався прогул по вимушеним причинам, себто умови, обставини, які створила ОСОБА_2 і вона чітко виконала наказ №14-к/тр від 23.04.2016 р., а наказу допуску до роботи вона не отримувала. 
Тобто як вона могла 27.04.2016 р. бути присутньою на робочому місці без графіку її виходів на роботу, допуску до роботи та його реєстраційного номеру. Які вона повинна була дати пояснення з приводу відсутності на роботі, тоді коли про наказ №17-к/тр від 28.04.2016 р. вона дізналася тільки 20.05.2016 р. та у цей же день оскаржила дії завідуючої КДНЗ № 211.
Клопотання відповідача про дозвіл на її звільнення до профспілкового комітету КДНЗ № 211, містить помилкові відомості, тому повинно бути відізвано.
Вона скаргу до профспілкового комітету КДНЗ № 211 від 20.05.2016 р., подала через профспілковий комітет працівників освіти та Відділ освіти Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, але відповіді, повідомлень про час її розгляду не отримала. Голова профспілкового комітету КДНЗ № 211 ОСОБА_9 , не забезпечила її права на ліквідацію перешкод при здійсненні прав та законних інтересів, не вжила системи заходів, спрямованих на усунення правових та інших причин порушення її права на працю, не гарантувала захист від незаконного звільнення, не попередила виникнення негативних суспільних наслідків, пов`язаних з відсутністю необхідної їй інформації і незаконного звільнення.
З цих підстав вона 20.05.2016 р. звернулася зі скаргою до профспілкового комітету працівників освіти з адресою: м.Кривий Ріг, пр-т Металургів, 35 А, але відповіді не отримала. 
Завідуючою КДНЗ № 21 порушено порядок, процес вивільнення працівників. Тому вона вважає, що звільнення відбулося з порушенням КЗпП України і їй не надали довідку про заробіток в центр зайнятості належного зразка, для забезпечення її права на соціальний захист.
Протиправні дії керівника КДНЗ №211 ОСОБА_2 , начальника розрахункового відділу Шкури М.І. та головного бухгалтера ОСОБА_10 , мають прояв в непідкоренні ст.ст.7, 22, 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Конвенції МОП №158 № Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» 1982 р., ст. ст. 3, 22, 24, 25, 30, 31, 34 ЗУ «Про оплату праці», ст. ст. 24, 49, 83, 95, 110, 115 ч.1 КЗпП України, нормам ст. ст. 3, 11 ч. ч. 1, 2, 8 ЗУ «Про державну службу», що є підставою для скасування наказів № № 14-к\тр від 23.04.2016 р., 15-к\тр ВІД 23.04.2016 р., 17-к/тр від 28.04.2016 р., 18-к/тр від 28.04.2016 р.. З тих підстав вона 20.05.2016 р. звернулася зі скаргою до Відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради вх. № П-42-1, але відповіді не отримала. 
Вважає, що відповідач залишив її скаргу на необґрунтоване накладення дисциплінарного стягнення без задоволення. Накладення дисциплінарного стягнення вважає необґрунтованим і не законним.
З 23.04.2016 р. по 15.06.2016 р. їй відмовили надати копію штатного розкладу, графік виходів на роботу, відомостей врахування відробленого часу, положення про оплату праці на підприємстві, для ознайомлення, тому вона не має можливості співставити відроблені часи, дні, згідно графіку виходів на роботу, з яким вона ознайомлена та відомостей врахування відробленого нею часу і з`ясувати дні за які отримала оплату.
Відповідач необґрунтовано застосував до неї дисциплінарне стягнення вказане у наказі №17-к/тр від 28.04.2016 р. та не дотримався встановлених норм накладення дисциплінарних стягнень ст. ст. 43, 147, 149 КЗпП України. 
Відповідач звільнив її з роботи в порядку ч.4 ст.40 КЗпП України, але з початку відмовився надавати їй необхідні документи для їх оскарження, відсторонив від роботи, і вважає це неповажними причинами, фіктивного прогулу, так, як наказу про допуск до роботи вона не отримала бо він відсутній і це є доказом порушення процесу звільнення.
Розрахунок на день звільнення з нею відповідач по справі не зробив, який мав би зробити, нарахувавши їй заробітну плату за період з 01.04.2016 р. по дату її звільнення. За вказаний період вона отримувала заробітну плату набагато пізніше, у травні місяці з усіма працівниками закладу, але вона звільнена раніше. 
Оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати нараховану їй заробітну плату в день звільнення згідно із Законом, з нього на її користь підлягає стягненню сума заробітку за період з 14.04.2016 р. по дату її звільнення. Також їй не надали документ який підтверджує нарахування та отримання нею компенсації за відпустку в період з 2015- 2016 р.р., сума якої 2255,44 : 2 = 1127,72 грн. Середня заробітна плата за два останні календарні місяці, а саме: лютий - 2273,88 грн., березень – 2237 = 2255,44 грн. На момент подачі позовної заяви, відповідач має затримку по заробітній платі за два місяця вимушеного прогулу. Всього за ст.116 КЗпП, відповідач має сплати їй 2255,44 х 2 = 4510,88 грн. Всього відповідач повинен сплати 1127,72 + 4510,88 = 5638,60 грн..
Оскільки, до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашено, трудову книжку їй не надали, вважає,що позовна давність нею не пропущена. Відповідач не забезпечив одержання нею необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації, згідно її трудових правовідносин.
Таким чином, без уваги залишився той факт, що вона позбавлена інформації про час і місце розгляду клопотання про дозвіл на її звільнення. Якщо суд, вважає, що вона пропустила строк звернення до суду то просить його поновити.
У зв`язку з зазначеним та вчиненням відповідачем протиправних дій, не виконання ним умов трудових договорів, та безпідставного систематичного порушення її прав, їй завдано моральної шкоди. При прийнятті рішення необхідно застосувати принцип «Презумпції моральної шкоди», встановивши факт вчинення неправомірної дії Відділом освіти виконкому Тернівської районної в місті Кривому Розі ради, комунальним дошкільним навчальним закладом №211, і при цьому вважати моральну шкоду заподіяною. Вона звернулася до суду з позовом про захист свого порушеного трудового права, права на інформацію, права на працю, права на ліквідацію перешкод при здійсненні її прав та законних інтересів після звернення до відповідача, права будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У зв`язку із вчиненням відповідачем протиправних дій, невиконанням ним умов трудового договору та порушення її прав, їй завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до ст ст. 23, 216 ЦК України та яка полягає у наступному: 
- у спричиненні їй тяжкого психологічного шоку у момент, коли вона дізналась про своє звільнення за прогул, який не робила, бо була відсторонена від роботи. Вказаний психологічний шок, можна порівняти з втратою значної суми грошових коштів. За декілька секунд, вона згадала майже всі свої зусилля, які прикладала для здійснення сумлінного виконання своїх обов`язків;
- в переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідача, що передували невиконанням ним своїх договірних зобов`язань;
- у нехтуванні відповідачем її законних прав на відпустку, заробітну плату за договором;
- у незаконності дій відповідача, щодо невиконання умов договору стосовно оплати її праці, за період з 01.04.2016 р. по дату її звільнення;
- у використанні відповідачем свого домінуючого положення, що призводе до вчинення ним протиправних дій, які він дозволяє собі здійснювати, з метою використання своїх можливостей для задоволення його власних потреб.
Всі ці обставини підсилюють її психологічне розчарування в можливості відновлення своїх прав. З моменту виникнення такого протиправного ставлення вона перебуває в сумнівах, щодо добровільного відновлення порушених відповідачем її законних прав, у її родині виникають сварки, через що вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, розуміючи про можливі проблеми, які можуть виникнути у неї при наступному працевлаштуванні на інше місце роботи, та будучі на сьогодні безробітною, вимушена за захистом та відновленням своїх прав постійно їздити за межі місця свого проживання 
Дії відповідача, щодо порушення її прав у сфері трудових відносин, звільнення її з роботи в порядку ч.4 ст.40 КзпП України принизили її, завдали моральної шкоди та призвели до моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру. 
Поновлення її прав вимагає від неї додаткових, раніше непередбачуваних зусиль. Такі дії відповідача, щодо протиправного її звільнення та несплата заробітної плати, вимагає від неї додаткових зусиль по організації свого життя, для того щоб гідно існувати.
Порушення її прав завдало їй душевних страждань, вона постійно знаходиться в пригніченому стані, втратила спокій, її самопочуття та психологічний стан погіршився. Вона хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо неї. ЇЇ постійно переслідують думки про вчинене відповідачем, щодо неї, що в свою чергу призводить до роздратованості, до замикання в собі та в своїх проблемах, а відповідно погіршує її відносини з оточуючими її людьми, її близькими та рідними. Вона також вимушена витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що викликає від неї додаткових, непередбачених раніше зусиль.
Незважаючи на наявність порушення трудового законодавства, відповідач відмовляється добровільно поновити її законні права та відшкодувати такими діями завдані їй збитки, тому вона змушена захищати свої законні права в суді. 
Зазначає, що протиправною поведінкою відповідача порушуються її суб`єктивні права, зокрема працівника. В силу загальної заборони заподіювати шкоду будь-якими діями, протиправність безпосередньо пов`язується із негативним результатом – наявністю моральної шкоди. Вчинене неправомірне діяння відповідача, є головною причиною, що з неминучістю тягне заподіяння моральної шкоди, тобто шкода має виступати як об`єктивний наслідок неправомірної поведінки її заподіювача. 
06.10.2017 р. позивач надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме розміру моральної шкоди до 81 195,84 грн. зазначивши розрахунок розміру моральної шкоди.
1.Факт наявності моральної шкоди – середня заробітна плата позивача – 2255,44 грн.
2.Наявність обставин, наслідків і критеріїв, які впливають на розмір моральної шкоди
2.1Характер моральних страждань:
душевні страждання – коефіцієнт 3
2255,44 х 3 = 6766,32 грн.
2.2Вид психічних страждань:
Страх, відчай – коефіцієнт 3;
6766,32 х 3 = 20298,96 грн.
2.3Істотність вимушених змін у житті:
істотні, які можуть бути частково відновлені – коефіцієнт 2;
20298,96 х 2 = 40597,92 грн.
2.4Тривалість негативних змін:
тривалі – коефіцієнт 2;
40597,92 х 2 = 81195,84 грн.
Розмір моральної шкоди складає 81195,84 грн.
Остаточно просила:
1.Визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у ненаданні відповіді на її запити від 25.04.2016 р., 04.05.2016 р., 20.05.2016 р..
2.Поновити строк звернення до суду.
3.Зобов`язати Відділ освіти виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, комунальний дошкільний навчальний заклад № 211, видати їй довідку про заробіток для центру зайнятості належної форми, трудову книжку і визнати її такою, яка була звільнена з моменту отримання нею трудової книжки.
4.Стягнути з Відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, комунальний дошкільний навчальний заклад № 211, на її користь заробітну плату за вимушений прогул, з урахуванням компенсації за відпустку у сумі 5638,60 грн.
5.Допусти негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати.
6.Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 81195,84 грн.
7.Визнати незаконними дії відповідача, щодо безпідставного її звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України та порушення процесу звільнення.
8.Відізвати клопотання відповідача про дозвіл на її звільнення до Профспілкового комітету КДНЗ № 211;
9.Скасувати протокол засідання Профспілкового комітету КДНЗ №211 від 28.04.2016 р. № 62;
10.Скасувати накази №14-к/тр від 23.04.2016 р., №15-к/тр від 23.04.2016 р., №17-к/тр від 28.04.2016 р., № 18-к/тр від 28.04.2016 р..
11.Зобов`язати відповідача принести їй вибачення за необґрунтоване застосування дисциплінарного стягнення на зборах трудового колективу.
12. Поновити її на роботі сторожа у відділі освіти виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Комунальний дошкільний навчальний заклад № 211.
13.Справу розглядати без її участі, відповідно до Конвенції МОП №158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 р. та її перебування у тяжкому психологічному шоці.
14.Визнати дії з 23.04.2016 р. по 15.06.2016 р. Відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради комунальний дошкільний навчальний заклад № 211 – протиправними щодо: 
- порушення її права на інформацію, права на ліквідацію перешкод при здійсненні її прав та законних інтересів після звернення до неї і порушення встановленого порядку реалізації даного права;
- ненадання документу для державної служби зайнятості для виконання ЗУ «Про зайнятість населення», щоб забезпечити її права на соціальний захист;
- її порушеного трудового права, інтересу, права працівника на трудову честь і репутацію, права на винагороду, права на управління закладом, права на соціальне забезпечення за віком;
- невжиття системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин, непідкорення зазначеним нормам законодавства та не попередження виникнення негативних суспільних наслідків, пов`язаних з відсутністю необхідної їй інформації, не запобігання втраті цих прав;
- порушення її права на працю, права на ліквідацію перешкод при здійсненні її прав та законних інтересів після звернення до відповідача, права будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань;
- необґрунтованого застосування до неї дисциплінарного стягнення та порушення порядку, процедури, процесу його накладення.
Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті ради Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №211» Криворізької міської ради про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, та про «незаконне звільнення», поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позовні вимоги.
Позивач зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що Накоз №14-к/тр від 23.04.2016р. її було відсторонено від роботи, а Наказом №15-к/тр від 23.04.2016 був змінений графік роботи сторожів, які вона отримала лише 20 травня 2016 року, що завідуюча КДНЗ №211 по телефону запевнила її, що 25.04.2016 року о 10.00 годин надасть для ознайомлення ці документи, але в назначений час відмовилась надавати будь-які документи для ознайомлення. Вказує, що судом не взято до уваги той факт, що під час вчинення перешкод у доступі до робочого місця неодноразово викликалась поліція, були складені адміністративні протоколи, за якими відповідач повинен був бути приягнутий до адміністративної відповідальності, але жодного протоколу в матеріалах справи не має.
Скаржник зазначає, що судом не прийнято до уваги порушення відповідачем ст.46 КЗпП України, що її особисто не повідомили про звільнення, що на її адресу не надходив наказ та пропозиція зявитися за трудовою книжкою. Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки нею не було допущено жодного грубого порушення трудових обов`язків, що відповідач звільнив її без жодної законної підстави, тому відповідно до положень ст.235 КЗпП України зобов`язаний поновити ОСОБА_1 на попередній роботі. Вказує, що відповідач необґрунтовано застосував до позивача дисциплінарне стягнення вказане у наказі №17-к/тр від 28.04.2016 та не дотримався, встановлених норм накладення дисциплінарних стягнень, чим порушив вимоги КЗпП України. Зазначає, що судом не прийнято до уваги той факт, що у день звільнення позивач не отримала розрахункові кошти за період з 01.04.2016 по дату звільнення, а отримала заробітну плату у травні місяці, тому вона має право на отримання 5638,60 грн. Також, позивач вказує, що судом не враховано її психологічний стан у зв`язку із вчиненням відповідачем протиправних дій, протиправність, яких зазначена у позовній заяві та перелічена у скарзі.
Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.
22.01.2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від завідувача КЗ «ДНЗ» №211 Щербачової Т.А. надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначено, що нею не було порушено законних вимог щодо правильного оформлення звільнення ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просить відмовити позивачу у задоволенні її скарги у повному обсязі. Також в поясненнях зазначено, що 23 квітня ОСОБА_1 вчасно не з`явилась на робоче місце та не прийняла зміну у сторожа ОСОБА_11 , на пропозицію завідувача написати пояснювальну щодо інценденту відповіла відмовою, заперечувала свою відсутність на робочому місці, хоча зайшла на територію закладу о 09.15 год. чому були свідки 15 співробітників, які в цей час працювали на суботнику. Поведінка ОСОБА_1 була сумнівною, у зв`язку з чим комісією працівників закладу було складено акт №1 по факту несвоєчасного приходу на зміну. Про зміну графіка та відсторонення від роботи на час зясування обставин відсутності ОСОБА_1 було повідомлено завгоспом ОСОБА_12 23 квітня 2016 року.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи,  що ОСОБА_1 працювала у відділі освіти виконкому Тернівської районної у місті ради, а саме - Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №211», на цей час Криворізької міської ради, на посаді сторожа з 11.02.2002 р. згідно до наказу №39 від вказаної дати (том 1 а.с. 197).
Відповідно до графіку роботи сторожів КДНЗ №211 на квітень 2016 р. та документу, що іменується «Табель виходів на роботу», робочими днями для позивача з 23.04.2016 р. до травня 2016 р. були: 23.04. з 6-00 до 18-00; 24.04. з 18-00 до 06-00 25.04.2016 р.; 26.04. з 07-00 до 13-00; 27.04. з 18-00 до 06-00 28.04.2016; 30.04. з 18-00 до 06-00 01.05.2016 р. (том 1 а.с. 205, 206).
Із пояснювальної від 23.04.2016 р. сторожа ОСОБА_11 , слідує, що 23.04.2016 р. сторож ОСОБА_1 не прибула на своє робоче місце на 06-00 для прийняття зміни (том 1 а.с. 196).
Згідно до доповідної від 23.04.2016 р. завгоспа КДНЗ №211 ОСОБА_12 на ім`я завідуючої, станом на 07-50 23.04.2016 р., позивач була відсутня на робочому місці (том 1 а.с. 195).
Згідно до наказу №14 к/тр від 23.04.2016 р. по КДНЗ №211, позивач ОСОБА_1 , була відсторонена від виконання службових обов`язків до з`ясування обставин порушення трудової дисципліни (том 1 а.с. 190).
Після видання вказаного наказу позивач з`явилася на робочому місці о 09-15 23.04.2016 р., про що було складено відповідний акт № 1 (том 1 а.с. 189). 
Суд вважає, цей наказ нікчемним, так як він не відповідає положенням ст. 46 КЗпП України, так як позивач був відсутнім фактично на робочому місці та на нього не було покладено будь-яких обов`язків. Відповідно цей наказ не повинен і скасовуватися.
Згідно до наказу №15 к/тр від 23.04.2016 р. по КДНЗ №211, було змінено графік роботи сторожів на 23, 24 квітня 2016 р., що є правом роботодавця. Вказаний наказ не покладає на позивача ніяких обов`язків, так він не залучається до роботи в ці дні. Відповідно цей наказ не підлягає скасуванню на вимогу позивача (том 1 а.с. 191). 
25.04.2016 р. ОСОБА_1 подала «скаргу» - запит керівнику КДНЗ № 211, вх. № 1 від 25.04.2016 р., в якій просила повідомити її про день, час виходу на роботу, надати копію наказу про відсторонення від роботи, графік виходу на роботу, який на її думку на період з 25.04.2016 р. був змінений, хоча як встановлено судом ніяких змін у графіку її роботи не відбулося взагалі (том 1 а.с. 79 зв.). При цьому, як слідує з акту № 3 від 25.04.2016 р. складеного працівниками КДНЗ № 211, що ці працівники за заявою ОСОБА_1 намагалися передати їй копії документів для ознайомлення, але за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_1 , ніхто не відчинив двері (том 1 а.с. 193). 
Згідно акту від 28.04.2016 р. за №5 про відсутність працівника на робочому місці та графіку роботи сторожів, встановлено, що позивач була відсутня на своєму робочому місці з 18-00 27.04.2016 р. до 06-00 28.04.2016 р., а двері будинку, де вона проживає, для отримання пояснень відсутності на роботі в зазначену зміну, ніхто не відкрив (том 1 а.с. 206, том 2 а.с. 38). 
28.04.2016 р. завідувач КДНЗ № 211 ОСОБА_13 у відповідності до своїх посадових прав, обов`язків, у порядку ст. 43 КЗпП України, звернулася до профспілкового органу (профкому) КДНЗ № 211 в особі голови профкому ОСОБА_9 , з поданням про надання згоди на звільнення позивача за прогул без поважних причин у зміну з 18-00 27.04.2016 р. до 06-00 28.04.2016 р. (том 2 а.с. 30).
28.04.2016 р. комісією працівників КДНЗ №211, було складено акт про те, що позивач не з`явилася на засідання профспілкового комітету о 13-00, для розгляду подання завідувача КДНЗ №211 «Про отримання згоди на звільнення ОСОБА_1 », хоча 28.04.2016 р. о 10-30 за адресою її проживання: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив, а на телефонні дзвінки вона не відповідала, тобто запрошення (повідомлення) на засідання профкому не було вручено з поважних причин, так як у членів профкому була відсутня можливість це здійснити (том 2 а.с. 32, 33).
Відсутність позивача на роботі в зміну з 18-00 27.04.2016 р. до 06-00 28.04.2016 р., також підтверджена «табелем» виходів на роботу за квітень 2016 р., як він іменується КДНЗ №211, що також співпадає з графіком роботи сторожів (том 1 а.с. 205, 206).
Рішенням профспілкового комітету КДНЗ №211, викладеним у протоколі його засідання від 28.04.2016 р., обґрунтовано та законно надано згоду на звільнення позивача за прогул у зміну з 18-00 27.04.2016 р. до 06-00 28.04.2016 р. без поважних причин за п 4 ч.1 ст.40 КЗпП України (том 2 а.с. 34). 
Наказом завідувача КДНЗ № 211 від 28.04.2016 р. № 18-к/тр «Про звільнення», яким продубльовано наказ завідувача КДНЗ № 211 від 28.04.2016 р. № 17-к/тр «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », позивача ОСОБА_1 звільнено з 28.04.2016 р. згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин із посади сторожа КДНЗ № 211 відділу освіти виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради (том 1 а.с. 80, 80 зв.).
Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі виходив з того, що зазначена відповідачем – КДНЗ № 211 підстава для звільнення позивача з роботи є обґрунтованою і порушення порядку звільнення в межах заявлених позовних вимог не встановлено. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відповідність дій адміністрації КДНЗ № 211 вимогам чинного законодавства про працю під час звільнення ОСОБА_1 та відсутності підстав для скасування наказу завідувача КДНЗ № 211 від 28.04.2016 р. №18-к/тр про звільнення останньої, не вбачається підстав для здійснення виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто необхідно відмовити в задоволенні позову і в цій частині, як і у інших позовних вимогах, у тому числі про видачу довідки для «центру зайнятості», так як це не передбачено ст.49-2 КЗпП України.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується із доводами скаржника, викладеними у скарзі з огляду на таке.
За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Суд першої інстанції дотримався зазначених вище норм закону, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.
Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дотримання вимог трудового законодавства при звільненні позивача.
Відповідно до норм ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За змістом п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. 
Згідно ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Частиною другою статті 147 КЗпП України визначено, що звільнення - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку, встановленими статтями 148, 149 КЗпП України.
Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладе не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пункт 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
У пункті 24 цієї постанови роз`яснено, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Згідно ст.49 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).
Так, судом було встановлено що 23.04.2016 р. сторож ОСОБА_1 не прибула на своє робоче місце на 06-00 для прийняття зміни у сторожа ОСОБА_11 , цей факт підтверджено пояснювальною запискою сторожа ОСОБА_11 (том 1 а.с. 195).
Доповідною завгоспа КДНЗ №211 ОСОБА_12 на ім`я завідуючої від 23.04.2016 р. Встановлено, що, станом на 07-50 годин 23.04.2016 р., ОСОБА_1 відсутня на робочому місці (том 1 а.с. 195).
Наказом №14 к/тр від 23.04.2016 р. по КДНЗ №211, позивач ОСОБА_1 , була відсторонена від виконання службових обов`язків до з`ясування обставин порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці) (том 1 а.с. 190).
Факт з`явлення позивача на робочому місці о 09-15 23.04.2016 р. підтверджено актом №1 (том 1 а.с. 189). 
Наказом №15 к/тр від 23.04.2016 р. по КДНЗ №211 змінено графік роботи сторожів на 23, 24 квітня 2016 р. 
25.04.2016 р. ОСОБА_1 подана «скаргу» - запит керівнику КДНЗ № 211, вх. №1 від 25.04.2016 р., в якій остання просила повідомити її про день, час виходу на роботу, надати копію наказу про відсторонення від роботи, графік виходу на роботу, який на її думку на період з 25.04.2016 р. був змінений.
Актом № 3 від 25.04.2016 р., складеного працівниками КДНЗ № 211 встановлено, що працівники закладу за заявою ОСОБА_1 намагалися передати їй копії документів для ознайомлення, однак за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_1 , ніхто не відчинив двері (том 1 а.с. 193). 
Актом №5 від 28.04.2016 р. та графіком роботи сторожів встановлено, що з 18-00 27.04.2016 р. до 06-00 28.04.2016 р. позивач була відсутня на своєму робочому, двері будинку, де вона проживає, для отримання пояснень відсутності на роботі в зазначену зміну, ніхто не відкрив (том 1 а.с. 206, том 2 а.с. 38).
З наданих відповідачем доказів, суд встановив, що позивач ухилилася від повідомлення про причину відсутності на робочому місці та відповідно не надала пояснень адміністрації КДНЗ № 211 з приводу цього. 
28.04.2016 р. завідувач КДНЗ № 211 ОСОБА_13 у відповідності до своїх посадових прав, обов`язків, у порядку ст.43 КЗпП України, звернулася до профспілкового органу (профкому) КДНЗ №211 в особі голови профкому ОСОБА_9 , з поданням про надання згоди на звільнення позивача за прогул без поважних причин у зміну з 18-00 27.04.2016 р. до 06-00 28.04.2016 р. (том 2 а.с. 30).
Актом від 28.04.2016 р., складеному комісією працівників КДНЗ №211 встановлено, що на засідання профспілкового комітету для розгляду подання завідувача КДНЗ №211 «Про отримання згоди на звільнення ОСОБА_1 » о 13-00 позивач не з`явилася, при цьому о 10-30 за адресою проживання позивача: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки позивач не відповідала, що підтверджує поважність причин не вручення ОСОБА_1 запрошення (повідомлення) на засідання профком, оскільки з наведених в акті обставин у членів профкому була відсутня можливість вручити запрошення (том 2 а.с. 32, 33).
Окрім того, відсутність позивача на роботі в зміну з 18-00 27.04.2016 р. до 06-00 28.04.2016 р., також підтверджена «табелем» виходів на роботу за квітень 2016 р., як він іменується КДНЗ №211, що співпадає з графіком роботи сторожів (том 1 а.с. 205, 206).
Рішенням профспілкового комітету КДНЗ №211, викладеним у протоколі його засідання від 28.04.2016 р. обґрунтовано та законно надано згоду на звільнення позивача за прогул у зміну з 18-00 27.04.2016 р. до 06-00 28.04.2016 р. без поважних причин за п 4 ч.1 ст.40 КЗпП України (том 2 а.с. 34). 
Наказом завідувача КДНЗ № 211 від 28.04.2016 р. №18-к/тр «Про звільнення», яким продубльовано наказ завідувача КДНЗ №211 від 28.04.2016 р. №17-к/тр «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », позивача ОСОБА_1 звільнено з 28.04.2016 р. згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин із посади сторожа КДНЗ № 211 відділу освіти виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради (том 1 а.с. 80, 80 зв.).
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган, зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 
З табелеграми на ім`я позивача за квітень 2016 р. КДНЗ №211 видно,що станом на дату звільнення ОСОБА_1 ніякої заборгованості перед нею відповідач мав, у тому числі, і з компенсації за невикористану відпустку (том 2 а.с. 33).
Судом встановлено, що у день звільнення 28.04.2016 р. позивач була відсутня на робочому місці, що підтверджено і її відсутністю на засіданні профкому, у зв`язку із чим адміністрація КДНЗ № 211, була позбавлена можливості вручити ОСОБА_1 копію наказу про звільнення, трудову книжку після видачі наказу «Про звільнення» та внесення запису про це до неї. 
У позовній заяві позивач зазначала, що до до КДНЗ № 211 вона зявилась лише 20.05.2016 р., після отримання нею, як встановлено судом, 17.05.2016 р. копій наказів які вона оскаржує та листа з проханням прибути до КДНЗ № 211 для отримання трудової книжки. При цьому, позивач продовжувала ухилятися від отримання трудової книжки, про що свідчить текст позову, в тому числі й в позовних вимогах «заяви про збільшення позовних вимог» від 06.10.2017 р. (том 1 а.с. 158-159).
Окремо слід зазначити, що, а ні в позовній заяві, а ні в апеляційній скарзі, позивачем не зазначено причину з якої остання не прийшла на наступну, після 23 квітня 2016 року зміну за відомим їй графіком роботи. 
З наведених вище підстав, висновок суду першої інстанції зроблений на підставі досліджених доказів, наданих сторонами про те, що дії адміністрації КДНЗ № 211 під час звільнення ОСОБА_1 відповідали вимогам чинного законодавства про працю, що у несвоєчасному отриманні позивачем трудової книжки відсутня вина відповідача, що підстав для скасування наказу завідувача КДНЗ № 211 від 28.04.2016 р. № 18-к/тр про звільнення останньої не встановлено, що не встановлено підстав для здійснення виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто наявні підстави для повної відмови у задоволенні, заявлених ОСОБА_1 усіх позовних вимог, зокрема і щодо стягнення моральної шкоди, яка є похідною вимогою від основних позовних вимог, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено неправомірність та незаконність дій роботодавця при її звільненні, тоді, як наданими стороною відповідача доказами повністю спростовані доводи позивача викладені у позові. 
Доводи позивача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є необґрунтованими їх зміст повністю повторює текст позовної заяви та незгоду позивача із діями відповідача, які були предметом розгляду судом першої інстанції та яким суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку, про, що повно і обгрунтовано зазначив у судовому рішенні. 
Доводи позивача фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, без змін.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу відповідача позивача  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернвського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 січня 2021 року.
Головуючий:
Судді: