УХВАЛА
 
18 березня 2021 року
м. Київ
справа № 712/14575/12
провадження № 61-11327св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу, – Міністерство оборони України,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за  заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту початку перебування на військовій службі за касаційною скаргою Міністерства оборони Українина  ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 червня 2020 року в складі судді Кондора Р. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту початку перебування на військовій службі.  
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10  вересня 2012 року заяву задоволено.
Установлено факт початку перебування ОСОБА_1 на військовій службі в  Збройних Силах України з 15 липня 1991 року.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, Міністерство оборони України у червні 2020 року оскаржило його в апеляційному порядку.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15 липня 2020 року відмовлено у  відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10  вересня 2012 року.
У липні 2020 року Міністерство оборони України звернулося до  Верховного Суду з  касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
02 листопада 2020 року справа № 712/14575/12 надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи  порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за  заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту початку перебування на військовій службі за касаційною скаргою Міністерства оборони Українина  ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 червня 2020 року призначити до  судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в  порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            І. О. Дундар
                                                                                                            Є. В. Краснощоков