УХВАЛА

17 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/16379/19
адміністративне провадження № К/9901/7879/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02   лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого господарського суду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вищого господарського суду України (далі - ВГС України), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати суддівської винагороди, починаючи з 07 березня 2019   року, із застосуванням посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня календарного року, з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25 щомісячних доплат; зобов`язати ВГС України провести перерахунок та виплату його суддівської винагороди, починаючи з 07 березня 2019 року, із застосуванням посадового окладу у розмірі 75 мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02   лютого 2021 року, в позові відмовлено. 
04 березня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02   лютого 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позов. Позивач зазначив, що оскаржує судові рішення на підставі пунктів 2, 4 частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 2 частини другої статті 353 КАС України.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункти 2,4 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки, на думку ОСОБА_1 , виникла необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
На підтвердження таких доводів заявник послався на те, що суди безпідставно розглянули справу за правилами спрощеного позовного провадження, а норми КАС України не містять імперативних норм, що зобов`язують суди застосовувати висновки Верховного Суду, висловлені ним під час розгляду інших справ.
Разом з тим, аналізуючи зміст оскаржуваних судових рішень та доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що відмовляючи в позові, суди застосували висновки Верховного Суду щодо застосування норми права, висловлені у справах №   826/14879/17 та 826/13405/17, що є подібними до спірних правовідносин. Водночас, доводи заявника щодо нетиповості його справи, іншого відповідача, періоду здійснення нарахувань та посилання на правила українського правопису та граматики є суб`єктивними і не є виключними підставами, за яких судові рішення у цій справі можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції.
Посилаючись на положення пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник зазначив, що у порушення вимог частини четвертої статті 246 КАС України суди не розглянули наведені у його позові доводи та неповно з`ясували обставини справи, проте ОСОБА_1 не зазначив яку норму матеріального права неправильно застосовоно судом апеляційної інстанції, а лише зазначив, що суд без будь-якої логічної послідовності та вибірково навів абзаци його аргументів, викладених в апеляційній скарзі, без урахування його доводів щодо необхідності застосування рішення Конституційного Суду України у справі №11-р/2018 та системного аналізу інших норм законодавства.  Такі мотиви не дають підстав для перегляду судового рішення на підставі пункту 2 частини четвертої  четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд також відхиляє аргументи представника заявника щодо помилковості розгляду судами справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки право суду обрати форму судочинства обмежене виключно приписами частини четвертої статті 12 КАС України. Тому розгляд справи у спрощеному позовному провадженні не свідчить про віднесення такої справи до категорії малозначних.
Інші доводи та мотиви ОСОБА_1 зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02   лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого господарського суду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                         С.А. Уханенко