ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Херсон
справа № 661/3453/20
провадження № 22-ц/819/90/21 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Склярської І.В.	
секретар	Дундич А.О.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Ведяшкіної Ю.В. від 28 жовтня 2020 року у справі за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з липня 2002 року по 07 листопада 2016 року він проживав із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, під час якого ними було придбано наступне майно, а саме: комплект меблів в коридор прихожа вартістю 3700 грн., пуфик вартістю 500 грн., кухню вартістю 3677 грн., стінку до зали вартістю 5350,00 грн., карниз 2 шт. вартістю по 180 грн. кожен, мікрохвильову піч «Самсунг» вартістю 3800 грн., пральну машинку «LG» вартістю 6200 грн., тумбочку для ванної вартістю 3800 грн., мобільний телефон «Самсунг» вартістю 864,95 грн., яке знаходиться у відповідачки в належній її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , якими ОСОБА_2 вирішила розпорядитись без його згоди. 
Посилаючись на відсутність домовленості з відповідачкою щодо поділу спільного майна, позивач просив суд поділити спільне майно подружжя, яке є об?єктом права спільної сумісної власності його та ОСОБА_2 , виділити у його особисту приватну власність– карнизи 2 шт, по 180 грн кожен, загальною вартістю 360 грн., мікрохвильову піч Самсунг, вартістю 3800 грн, комплект меблів в коридор прихожа, вартістю 3700 грн, стінку до зали, вартістю 5350 грн, мобільний телефон Самсунг, вартістю 864,95 грн на загальну вартість 14 074,95 грн., решту майна залишити у власності ОСОБА_2 . 
Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2020 року справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції помилково відхилив, як доказ, фіскальний чек на придбання телефону; не взяв до уваги виданий продавцем чек на придбання меблів; не доведено належними доказами перебування спірного майна у користуванні відповідача, так як квартира разом зі спірним майном відчужена; крім того, суд не прийняв до уваги протокол слідчого від 29.12.2017 року допиту свідка ОСОБА_2 , яка надавала пояснення та підтвердила факт придбання в період шлюбу спірного майна в її квартиру; не врахував відповідь судового експерта Грибкової Н.Г. від 04 квітня 2020 року в якій зазначено, що спірне майно не входило до судово будівельної експертизи; квартиру відповідачка подарувала у серпні 2019 року, а експерт проводив огляд в квартирі відповідачки для проведення судово-будівельної експертизи 06.09.2017 року та водночас експертом було зроблено фотографії про знаходження спірного майна в квартирі відповідача на час проведення огляду; розглянувши позов без виклику сторін, суд першої інстанції позбавив права сторони надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик свідків для надання свідчення щодо підтвердження позовних вимог. Оскільки спірне майно придбане в період з липня 2004 року по 07 листопада 2016 року з позивачем і відповідачка не надала суду належних доказів придбання спірного майна за особисті кошти, майно яке зазначене в позовній заяві належить сторонам на праві спільної сумісної власності відповідно до вимог ст. 60 СК України і підлягає реальному поділу.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається і ця обставина не заперечується відповідачкою, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2018 року встановлено факт проживання однією сім?єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 01 липня 2004 року по 07 листопада 2016 року.
Цим же рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20583,50 грн в якості компенсації 1/2 частки вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт квартири АДРЕСА_2 .
Зазначена вище квартира належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №195930713 від 11 січня 2020 року 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 , відповідно до договору дарування, 20 серпня 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Крамчаніним С.А. перейшла у власність ОСОБА_3 ; відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №222093308 від 31 серпня 2020 року зазначена квартира в цілому, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Крамчаніним С.А. відчужена на користь ОСОБА_4 та перебуває у його приватній власності.
В листопаді 2019 року позивач звертався до суду з позовом про поділ майна подружжя, в тому числі, крім іншого - комплекту меблів в коридор прихожа вартістю 3700 грн., пуфика вартістю 500 грн., кухні вартістю 3677 грн., стінки до зали вартістю 5350,00 грн., карнизів 2 шт. вартістю по 180 грн. кожен, мікрохвильової піччі «Самсунг» вартістю 3800 грн., пральної машинки «LG» вартістю 6200 грн., тумбочки для ванної вартістю 3800 грн., мобільного телефону «Самсунг» вартістю 864,95 грн. Просив стягнути грошову компенсацію вартості спільного майна (матеріали цивільної справи №661/5184/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про стягнення позики та поділ майна подружжя). 
Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 червня 2020 року у цивільній справі №661/5184/19, прийнято відмову ОСОБА_1 від позову в частині позовних вимог про поділ майна подружжя шляхом присудження грошової компенсації, провадження по справі в частині зазначених позовних вимог закрито.
Звернувшись до суду з даним позовом, позивач порушив питання  про поділ спільного майна подружжя, а саме: комплекту меблів в коридор прихожа вартістю 3700 грн., пуфика вартістю 500 грн., кухні вартістю 3677 грн., стінки до зали вартістю 5350,00 грн., карнизів 2 шт. вартістю по 180 грн. кожен, мікрохвильової піччі «Самсунг» вартістю 3800 грн., пральної машинки «LG» вартістю 6200 грн., тумбочки для ванної вартістю 3800 грн., мобільного телефону «Самсунг» вартістю 864,95 грн.  Просив  здійснити реальний поділ майна,  виділити у особисту приватну власність ОСОБА_1 – карнизи 2 шт, по 180 грн кожен, загальною вартістю 360 грн., мікрохвильова піч Самсунг, вартість 3800 грн, комплект меблів в коридор прихожа, вартісю 3700 грн, стінка до зали, вартість 5350 грн, мобільний телефон Самсунг, вартістю 864,95 грн на загальну вартість 14 074,95 грн. Виділити у особисту приватну власність ОСОБА_2 комплект меблів пуфик, вартістю 500 грн, кухню вартістю 3677 грн, пральну машинку «LG» вартістю 6200 грн, тумбочка для ванни, вартість 3800 грн на загальну суму 14177 грн.
Заперечуючи проти позову, відповідачка у відзиві на позовну заяву зазначила про те, що спірне майно придбане було нею та її дочкою ОСОБА_5 за особисті кошти, долучені до позовної заяви копії двох чеків не свідчать про спільне з позивачем придбання спірного майна, інших доказів на підтвердження придбання майна за спільні кошти не надано.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. 
Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України  шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. 
Разом з тим згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. 
Як встановлено ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення в них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суд встановлює факти створення (придбання) сторонами майна в наслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовує: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд першої інстанції дав належну оцінку правовим підставам заявленого позову та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких позивач зобов`язаний був довести обставини, на які посилалася на підтвердження позову, правильно встановив характер правовідносин сторін, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги позивача вказаних висновків не спростовують та обмежуються констатацією факту набуття майна під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, без доведення усіх складових, необхідних для надання йому правового статусу спільної сумісної власності.
Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди заявника з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин, в тому контексті, який на думку заявника свідчить про належність спірного майна до об`єктів спільної сумісної власності, набутого ним під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 .. Проте, такі доводи були предметом перевірки судом першої інстанції та спростовані судом під час розгляду справи.
Отже доводи апеляційної скарги висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, не спростовують та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті  6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, дослідив надані ними докази, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність і взаємозв`язок у їх сукупності, встановив правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянув справу в межах заявлених вимог, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення,  а  рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        Л.В.Пузанова

                                                                                                                      І.В.Склярська 

Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна