ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
12 січня 2021 року                                                         м. Чернівці
справа № 718/321/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Владичан А. І. 
суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.
секретар Собчук І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар Алла Миколаївна про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Масюк Л.О.),-
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , третя особа: Державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар Алла Миколаївна про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що в грудні 2019 року AT «»Альфа-банк» дізнався про наявність в провадженні Кіцманського районного суду Чернівецької області справи за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, як додаток до позовної заяви було додано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.2019 року посвідчене державним нотаріусом Кіцманської нотаріальної контори Беженар А.М. за реєстровим № 1-1789.
Дане свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.2019 року, посвідчене державним нотаріусом Кіцманської нотаріальної контори Беженар А.М., за реєстровим №1- 1789 було видано на підставі листа про наявність коштів на рахунку від начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В. №32 від 15.10.2014 року.
___________________________________________________________________
Провадження 22ц/822/15/21 

Крім цього представником банку зазначається, що зі змісту позовної заяви слідує, що позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з банку на її користь за договором банківського вкладу №12 від 20.02.2014 року суму вкладу у розмірі 100 000 гривень, відсотки за користування в сумі 22 873 гривень 97 коп., 25 000 доларів США та 5 000 євро; за договором банківського вкладу №15/16/2.64 від 18.02.2014 року суму вкладу у розмірі 75 000, 00 доларів США, відсотки за користування 12 307, 19 доларів США, 75 000, 00 Євро, відсотки за користування 12 307, 19 євро, 500 000, 00 гривень та відсотки за користування в сумі 114369 гривень 86 коп.
В обґрунтування позову позивач посилався на наявність укладеного між нею та Банком договору банківського вкладу № 12 від 20.02.2014 року та № 15/16/2.64 від 18.02.2014 року, а також розпорядження про внесення коштів копії яких додані позивачем до позовної заяви, які вважає належним доказом передачі банку грошових коштів у визначеному позивачем розмірі та описаним в позовній заяві способом, однак будь-яких підтверджень про внесення коштів на рахунок відповідно до так званого договору № 15/16/2.64 від 18.02.2014 року не надано.
АТ «Альфа Банк» вважає, що видачею даного свідоцтва порушені його права як банківської установи, з якою не було укладено договору банківського вкладу, кошти не були внесені на рахунок, а стосовно їхнього співробітника, яка підписала лист, який став підставою для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, порушено кримінальну справу, у зв`язку із чим це свідоцтво має бути визнане судом недійсним. В даному випадку не можуть бути успадковані права на грошові кошти за неіснуючими договорами.
Враховуючи вищенаведене, просив задовольнити позовні вимоги банку та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.2019 року, видане державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог Акціонерне товариство «Альфа-Банк» відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Акціонерним товариством «Альфа-Банк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог банку.
Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції в цілому вірно встановлені обставини видачі спірного свідоцтва про право на спадщину, однак не враховано того факту, що банком ніколи не укладалось ніяких договорів із спадкодавцем, грошові кошти від нього банк не приймав, у ПАТ «Укрсоцбанк» не обліковуються будь-які депозитні рахунки, відкриті на ім`я померлого, тому ОСОБА_1 не могла прийняти у спадщину неіснуючі права на повернення грошового вкладу. Свідоцтво про право на спадщину не створює у спадкоємця нового права, а лише підтверджує вже існуюче право спадкоємця на спадщину.

Крім того, у матеріалах спадкової справи відсутні квитанція або інший документ про внесення спадкодавцем коштів на виконання умов договору банківського вкладу, оспорюване свідоцтво видане лише на підставі так званої довідки №400 від 13.05.2014 року, оформленої начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г.В..
Зазначає, що в даному випадку порушення спадкових прав позивача зумовлено видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки не могли бути успадковані права на грошові кошти за неіснуючим договором, тобто таким, що ніколи не укладався із ПАТ «Укрсоцбанк», тобто в даному випадку порушення прав апелянта є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.
Щодо подачі доказів стану банківських рахунків та залишків депозитних коштів на них, то банком апелянтом зазначено, що у зв`язку із тим, що на момент подання позову банку не було відомо повних анкетних даних спадкодавця ОСОБА_2 , а такі відомості з`явилися у матеріалах лише після витребування спадкової справи, позивач при поданні позовної заяви не міг надати інформацію стосовно наявності банківських рахунків спадкодавця.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 , зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , спадкоємецею якого вона являється за законом. Чинним законодавством не передбачені ні обов`язок не право нотаріуса самостійно перевіряти документи, які посвідчують право на вклад спадкодавця (договір, квитанції) та давати їм юридичну оцінку, тому оскаржуване свідоцтво видане правомірно на підставі інформації, наданої фінансовою установою, тому відсутні будь-які підстави для визнання його недійсним.
Посилається на те, що на запит нотаріуса Кіцманським відділенням ПАТ «Укрсоцбанк» надана довідка №32 від 15.10.2014 року про розмір вкладу на підставі якого і було видане оскаржуване свідоцтво. Справжність підпису та печатки на довідці встановлено експертним висновком №236-237-К від 04.02.2015 року.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність кримінального провадження стосовно начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 , яка підписала довідку, однак підозрюється у зловживанні службовим становищем, то згідно правової позиції Верховного Суду відсутність належного рівня контролю зі сторони правління банків за роботою працівників своїх структурних підрозділів не можуть бути підставами для відмови в задоволенні позовів споживачів про повернення банківських вкладів. Також просять суд критично оцінити подані до суду апеляційної інстанції виписки по клієнтських карткових рахунків власником яких зазначений ОСОБА_2 , як юридично дефектні та такі що не мають відношення до справи, оскільки номери рахунків у довідці №32 від 29.10.2014 року на підставі якого видавалося свідоцтво про право на спадщину не співпадають з номерами рахунків, вказаних у виписках. 
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами недійсність свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2014р, видаваного ОСОБА_1 , як такій, що не мала права на спадкування. 
Колегія суддів погоджується з даними висновком суду першої інстанції, вважає його таким, що відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На запит державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М., 15 жовтня 2014 року начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г.В. надано довідку № 32, у якій зазначено про наявність грошових внесків та рахунків на ім`я ОСОБА_2 , 1956 року народження, який проживав за адресою: с.Валява Кіцманського району Чернівецької області (а.с.39).
Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2014 року, та зареєстрованого в реєстрі за №1-1789 вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1956 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та успадкувала право на вклади з нарахованими відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться на зберіганні у Кіцманському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» після смерті ОСОБА_2 (а.с.86).
Відповідно до глави 71 Цивільного Кодексу України відносини банківського вкладу регулюються Конституцією України, главою 71 ЦК України а також прийнятими до ними нормативно-правовими актами. 
У відповідності до положень статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Згідно з п.3 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину. 
До складу спадкового майна, згідно статті 1228 ЦК України, входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від способу розпорядження ним. Таким чином, незалежно від того, зроблено розпорядження щодо права на вклад у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі), таке право входить до складу спадщини і на нього поширюються загальні правила спадкування.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України).
Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною 1 статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи для вчинення нотаріальної дії. 
У положеннях п. п. 1.2. п. 1, п. п. 3.1. п. 3, п. п. 4.1., 4.9. п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року, № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини,а у випадках, передбачених ч. 2 ст.1270, ст.1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.
Згідно з главою 13 Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наладки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулася особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; в інших випадках, передбачених Законом.
На виконання вищевказаних норм законодавства державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М. здійснено запит та отримано довідку №32 від 15.10.2014 року щодо наявності вкладу на ім`я покійного ОСОБА_2 , видану начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г.В.
Повноваження начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 на час видачі довідки підтверджується довіреністю від 15.10.2013 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р.
Відповідно до висновку експерта № 236-237-К від 04.02.2015 року, підпис у графі «Начальник Кіцманського відділення» в довідці № 32 від 15.10.2014 року, виданої Кіцманським відділенням ПАТ «Укрсоцбанк» щодо депозитних рахунків та залишку коштів на них на ім`я ОСОБА_2 , виконаний ОСОБА_4 , та відбиток печатки «м. Київ Україна Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» Кіцманське відділення Ідентифікаційний код 00039019 Укрсоцбанк» в довідці № 32 від 15.10.2014 року виданій Кіцманським відділенням ПАТ «Укрсоцбанк» нанесений кліше печатки «м. Київ Україна Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» Кіцманське відділення Ідентифікаційний код 00039019 Укрсоцбанк», зразки якої надано на дослідження.(а.с.40-48).
Тобто, справжність підпису та печатки на довідці встановлено експертним висновком.
Доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких договорів із спадкодавцем ОСОБА_2 , а також відсутності депозитних рахунків на ім`я спадкодавця, що унеможливлює отримання відповідачем у справі ОСОБА_1 у спадщину неіснуючого права на повернення грошового вкладу, тому свідоцтво про право на спадщину слід визнати недійсним є необґрунтованими та спростовуються наступним.
Згідно з п.2.1.2. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року «щоб видати свідоцтво про право на спадщину, яке складається з вкладу, нотаріусу необхідно зробити запит до відповідного банку чи фінансової установи», однак не передбачено право нотаріуса самостійно перевіряти документи, які посвідчують право на вклад спадкодавця та надавати їм юридичну оцінку.
Оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за законом видане правомірно, на підставі наданої банком інформації про наявність вкладу, що не дає підстав суду визнати його недійсним. 
Щодо посилань в апеляційній скарзі про відсутність у матеріалах спадкової справи квитанцій та інших документів про внесення спадкодавцем коштів на виконання умов договору банківського вкладу, а також посилань на положення статті 1301 ЦК України, на наявності кримінального провадження відносно бувшого начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
У постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18) викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
З аналізу наведеної норми можна дійти висновку, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. 
В даному випадку інших обставин, які б слугували підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним відсутні, оскільки належних та допустимих доказів, які б спростували правильність видачі оспорюваного свідоцтва апелянтом не надано. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 32,40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц 9провадження №14-90цс19) зазначено, що «оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. А в даному випадку не може свідчити про відсутність внесення спадкодавцем грошових коштів на його депозитні рахунки. Оскаржуване свідоцтво про право на спадщину засвідчує перехід прав та обов`язків за договорами банківських вкладів укладених спадкодавцем ОСОБА_2 до спадкоємиці ОСОБА_1 . 
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності будь-яких доказів на спростування правомірності дій нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1  та безпідставності вчинення ним нотаріальних дій. Державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М. прийнято рішення та здійснено видачу свідоцтва про право на спадщину  ОСОБА_1  на підставі зібраних у справі документів, поданих стороною, відповідно до вимог закону. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з постановленим рішенням суду, переоцінки висновків судового рішення та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Обставини справи встановлені судом першої інстанції на підставі оцінки зібраних доказів, проведені з дотриманням вимог процесуального закону, і ця оцінка спрямована на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виходив з достатності досліджених доказів для того, щоб зробити висновки по суті спору.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України») .
Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2020 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів

з дня складення повного тексту постанови. 
Дата складання повного тексту постанови - 20 січня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк