ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 січня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/714/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,
при секретарі судового засідання Земляк А.В.,
за участю представників:
від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях – участі не брали,
від Акціонерного товариства "Українська залізниця" – Лунгул Л.А.,
від Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" – участі не брали,
розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях
на рішення Господарського суду Одеської області від 21.10.2020, прийняте суддею Невінгловською Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 02.11.2020,
у справі №916/714/20
за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях
до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"
про стягнення 16 239,73 грн, розірвання договору та виселення

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому просило стягнути з відповідача до Державного бюджету України борг у загальній сумі 16239,73 грн, з яких: 14793,93 грн заборгованості по орендній платі та 1445,80 грн пені, розірвати укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях) та Одеською Залізницею (правонаступником якої є Акціонерне товариство "Українська залізниця") договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 та виселити Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Виробничий підрозділ "Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій" з займаного орендованого приміщення державної власності, а саме: з нежитлових приміщень першого поверху двоповерхового службового корпусу на 7 причалі порту загальною площею 24,4 кв.м за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, що перебувають на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт".
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності б/н від 27.12.2006.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2020 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №916/714/20 та залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт".
Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.10.2020 у справі №916/714/20 (суддя Невінгловська Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем факту неналежного виконання Акціонерним товариством "Українська залізниця" прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності б/н від 27.12.2006, оскільки відповідно до наявних у матеріалах справи доказів відповідач з серпня 2015 року по вересень 2018 року сплачував орендні платежі, при цьому Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не враховано, що збільшення орендної плати за періоди, які передують даті підписання договору про внесення відповідних змін до договору оренди, порушує положення частини третьої статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни в договорі після його виконання не допускається, тим більше, що норми закону не надають сторонам право застосовувати зворотну дію в часі пунктів додаткової угоди або договору, які змінюють врегульовані та вже виконані договірні відносини.
Не погодившись з ухваленим рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 21.10.2020 у справі №916/714/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на неправильності висновку місцевого господарського суду щодо недопущення зміни ціни в договорі після його виконання, оскільки приписами частини другої статті 632 Цивільного кодексу України сторонам надано право визначити в договорі умови щодо зміни ціни останнього навіть після його укладення, тому Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, Акціонерне товариство "Українська залізниця" та Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт", користуючись вказаним правом, за результатами проведення нової незалежної оцінки об`єкта оренди під час внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності б/н від 27.12.2006 шляхом підписання відповідного додаткового договору б/н від 18.03.2019 правомірно узгодили, що вказаний додатковий договір регламентує відносини між сторонами з 31.08.2015, у зв`язку з чим донарахування позивачем орендної плати за вищенаведеним договором є обґрунтованим. Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що зворотня дія в часі пунктів додаткової угоди не відбулась, натомість необхідність регламентації правовідносин між сторонами саме з 31.08.2015 зумовлена виключно невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо оцінки об`єкта оренди, що призвело до недоотримання державним бюджетом значної суми коштів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 24.11.2020 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 10.12.2020 справу №916/714/20 призначено до розгляду на 13.01.2021 о 10:30.
З метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги з забезпеченням принципу змагальності та надання учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також правильного застосування законодавства Південно-західним апеляційним господарським судом у судовому засіданні 13.01.2021 шляхом постановлення протокольної ухвали було оголошено перерву до 09:30 год 27.01.2021 та вирішено розглянути апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на рішення Господарського суду Одеської області від 21.10.2020 у справі №916/714/20 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного апеляційного перегляду відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.
20.01.2021 до суду апеляційної інстанції від Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" надійшло клопотання №20/7-23/70 від 15.01.2021 (вх.№3873/20/Д2 від 20.01.2021), в якому останнє просило провести судове засідання у справі №916/714/20, призначене на 27.01.2021, за відсутності його представника.
У судовому засіданні 27.01.2021 представник Акціонерного товариства "Українська залізниця" висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги, представники Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях і Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІ а.с.33, 42, 43).
Акціонерне товариство "Українська залізниця" та Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиви на апеляційні скарги не надали, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області ("Орендодавець"), правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, та Одеською залізницею  ("Орендар"), правонаступником якої є Акціонерне товариство "Українська залізниця", укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності б/н (далі – договір б/н від 27.12.2006), відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху двоповерхового службового корпусу на 7 причалі порту (24,4 кв.м) та нежитлові приміщення другого поверху двоповерхового адміністративно-побутового корпусу на 26 причалі Одеського морського торговельного порту (21 кв.м) загальною площею 45,4 кв.м (об`єкт оренди), які знаходяться на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" ("Балансоутримувач") та розташовані за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1.
Пунктом 1.2 договору б/н від 27.12.2006 передбачено, що згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська регіональна експертна компанія" вартість об`єкту оренди станом на 31.07.2006 становить 162152 грн, у тому числі:
-нежитлові приміщення першого поверху двоповерхового службового корпусу на 7 причалі порту – 85047 грн;
-нежитлові приміщення другого поверху двоповерхового адміністративно-побутового корпусу на 26 причалі Одеського морського торговельного порту – 77105 грн.
В силу пункту 1.3 договору б/н від 27.12.2006 мета використання об`єкту оренди – розміщення вантажних касирів (інше використання нерухомого майна).
Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами цього договору оренди та акту приймання-передачі майна. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Передача об`єкту оренди в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на об`єкт оренди. Власником об`єкту оренди залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди (пункти 2.1, 2.2 договору б/н від 27.12.2006).
У пункті 2.3 договору б/н від 27.12.2006 сторони узгодили, що передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська регіональна експертна компанія" та відповідно до якої, вартість об`єкту оренди станом на 31.07.2006 становить 162152 грн.
За умовами пункту 3.1 договору б/н від 27.12.2006 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 №786 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.2000 №75 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (вересень 2006 року) 1351,27 грн: за нежитлові приміщення першого поверху двоповерхового службового корпусу на 7 причалі порту – 708,73 грн, за нежитлові приміщення другого поверху двоповерхового адміністративно-побутового корпусу на 26 причалі Одеського морського торговельного порту – 642,54 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.
Згідно з пунктами 3.2, 3.3 договору б/н від 27.12.2006 орендна плата за перший місяць оренди – грудень 2006 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (серпень 2006 року) на індекси інфляції вересня, жовтня, листопада та грудня       2006 року включно. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.
У пункті 3.4 договору б/н від 27.12.2006 визначено, що орендна плата перераховується Орендарем до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем. Одночасно копії платіжних доручень на перерахування орендної плати до Державного бюджету 70% та 30% Балансоутримувачу надсилається Орендарем Орендодавцеві.
Відповідно до пункту 3.5 договору б/н від 27.12.2006 розрахунки орендної плати за базовий місяць оренди є невід`ємною частиною договору оренди.
Пунктом 3.6 договору б/н від 27.12.2006 передбачено, що розмір орендної плати підлягає перерахунку на вимогу однієї із сторін у разі змін чинного законодавства, Методики її розрахунку, змін цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.
Якщо Орендар протягом трьох місяців підряд не вносить орендну плату, визначену пунктом 3.1, Орендодавець має право ставити питання про розірвання цього договору оренди у судовому порядку та повернення об`єкту оренди (пункт 3.7 договору б/н від 27.12.2006).
В силу пункту 5.2 договору б/н від 27.12.2006 Орендар зобов`язується, зокрема, своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.
У пункті 9.1 договору б/н від 27.12.2006 узгоджено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Орендодавець не відповідає за зобов`язаннями Орендаря. Орендар не відповідає за зобов`язаннями Орендодавця, якщо інше не передбачено цим договором.
За умовами пункту 9.3 договору б/н від 27.12.2006 Орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та (або) відшкодування збитків, зокрема, у разі затримання сплати орендної плати протягом 3-х місяців підряд.
Згідно з пунктами 10.1, 10.2 договору б/н від 27.12.2006 цей договір укладено терміном до 30.09.2007 включно, який діє з моменту його підписання сторонами. Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати – до виконання зобов`язань.
Відповідно до пунктів 10.3, 10.4 договору б/н від 27.12.2006 зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін та Балансоутримувача. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.
27.12.2006 на виконання вищенаведеного договору Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Одеською залізницею та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" було підписано відповідний акт приймання-передачі, за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування об`єкт оренди.
В подальшому 14.05.2007 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Одеською залізницею було укладено договір б/н про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194), за умовами якого, зокрема, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 №1846) і становить без ПДВ за місяць розрахунку грудень 2006 року – 2614,46 грн, при цьому орендна плата за місяць оренди січень 2007 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць оренди грудень 2006 року на індекс інфляції за січень 2007 року включно, у зв`язку з чим протягом місяця з моменту підписання цих змін Орендар зобов`язаний сплатити оренду плату, визначену у цих змінах, починаючи з 01.01.2007 у повному обсязі у співвідношенні, визначеному зазначеним договором оренди. Ці зміни діють з 01.01.2017, є невід`ємною та складовою частиною договору оренди, а розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна від 27.12.2006 вважається таким, що втратив чинність.
Договором б/н від 15.01.2009 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) сторони продовжили строк дії договору б/н від 27.12.2006 до 31.07.2009 включно, договором б/н від 06.11.2009 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) – до 30.06.2010 включно, договором б/н від 02.08.2010 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) – до 31.05.2011 включно, а договором б/н від 06.06.2011 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) – до 30.04.2012 включно.
03.08.2012 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Одеською залізницею укладено договір б/н про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194), відповідно до якого пункти 1.1. 1.2, 2.3, 2.4, 3.1 та 12.2 договору б/н від 27.12.2006 викладені в новій редакції, зокрема:
-"1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху двоповерхового службового корпусу на 7 причалі порту загальною площею 24,4 кв.м (об`єкт оренди), який знаходиться на балансі ДП "Одеський морський торговельний порт" ("Балансоутримувач") та розташований за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1";
-"1.2. Згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена      ТОВ "Одеська регіональна експертна компанія", вартість об`єкту оренди станом на 21.06.2012 становить: 139317 грн";
-"2.3. Передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена   ТОВ "Одеська регіональна експертна компанія", вартість об`єкту оренди станом на 21.06.2012 становить: 139317 грн ";
-"3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 №1846) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку – червень 2012 року: 2089,76 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством";
-"3.2. Орендна плата за місяць серпень оренди 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць червень 2012 року на індекси інфляції липня та серпня 2012 року".
На виконання даного договору про внесення змін 03.08.2012 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Одеською залізницею та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" було підписано відповідний акт приймання-передачі, на підставі якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в  строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху двоповерхового службового корпусу на 7 причалі порту загальною площею 24,4 кв.м (об`єкт оренди), який знаходиться на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" ("Балансоутримувач") та розташований за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1.
Крім того, вищенаведеним договором б/н від 03.08.2012 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) сторони продовжили строк дії договору б/н від 27.12.2006 до 31.03.2013 включно, договором б/н від 22.04.2013 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) – до 28.02.2014 включно, договором б/н від 26.03.2014 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) – до 30.11.2014 включно, а договором б/н від 22.12.2014 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору    №20984091194) – до 30.08.2015 включно.
Договором б/н від 31.03.2016 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору №2098409534), укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", договір б/н від 27.12.2006 доповнено пунктом 3.12, відповідно до якого, керуючись пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", індексацію орендної плати за цим договором слід вважати призупиненою на період з січня по грудень 2016 року, у зв`язку з чим протягом 2016 року місячний розмір орендної плати за цим договором оренди становитиме орендну плату, визначену за грудень 2015 року.
04.07.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" укладено договір б/н про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194), згідно з яким змінено преамбулу договору б/н від 27.12.2006, доповнено останній пунктом 5.11, за яким Орендар зобов`язаний здійснити нову незалежну оцінку об`єкту оренди, та пунктом 3.12, відповідно до якого після отримання нової незалежної оцінки об`єкту оренди необхідно здійснити перерахунок орендної плати з обов`язковим внесенням відповідних змін до договору б/н від 27.12.2006, а також узгоджено продовження строку дії вказаного договору оренди до 29.08.2016 виключно за умови виконання Орендарем пунктів 5.11 та 3.12 наведеного договору.
Договором б/н від 19.05.2017 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) сторони продовжили строк дії договору б/н від 27.12.2006 до 31.07.2017 виключно за умови виконання Орендарем пунктів 3.12, 5.11 даного договору оренди.
18.03.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Акціонерним товариством "Українська залізниця" укладено договір б/н про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194), відповідно до якого преамбулу, пункти 1.1. 1.2, 2.3, 3.1, 10.1 та 12.2 договору б/н від 27.12.2006 викладені в новій редакції, зокрема:
-"1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху двоповерхового службового корпусу на 7 причалі порту (інв.№061700) загальною площею 24,40 кв.м   (надалі – об`єкт оренди), який знаходиться на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" ("Балансоутримувач") та розташований за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1";
-"1.2. Згідно з висновком про незалежну оцінку вартості об`єкту оренди, що була проведена ТОВ "Експертне агентство "Укрконсалт", вартість об`єкту оренди станом на 30.09.2018 становить: 330326 грн";
-"2.3. Передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з висновком про незалежну оцінку вартості об`єкту оренди, що була проведена ТОВ "Експертне агентство "Укрконсалт" станом на 30.09.2018 та становить 330326 грн";
-"3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку – вересень 2018 року: 4954,89 грн";
-"10.1. Продовжити термін дії договору до 31.05.2019 включно".
Пунктом 9 договору б/н про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) передбачено, що ці зміни набирають чинності з дня їх підписання сторонами та скріплення печатками, при цьому сторони домовились, що даний договір про внесення змін до договору оренди регламентує взаємовідносини між сторонами з 31.08.2015 відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України.
Договором б/н від 15.05.2019 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194) сторони продовжили строк дії договору б/н від 27.12.2006 до 30.04.2020 включно.
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернулося до відповідача з листом №11-06-03215 від 31.07.2019, в якому повідомило про наявність у Акціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованості з орендної плати за договором б/н від 27.12.2006, донарахованої за період з серпня 2015 року по вересень 2018 року у зв`язку з проведенням незалежної оцінки об`єкта оренди станом на 30.09.2018.
За результатами розгляду вищенаведеного звернення відповідач направив позивачу відповідь №ДН5-07/757 від 30.09.2019, в якій зазначив про те, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" не було допущено порушення зобов`язань зі сплати орендних платежів за договором б/н від 27.12.2006, оскільки за період з 2015 року по 2019 рік орендна плата була сплачена останнім у повному обсязі та в розмірах, встановлених чинним на час оплати договором, при цьому до вказаного договору оренди не можуть застосовуватись нові ставки орендної плати, визначені на підставі оцінки нерухомого майна, проведеної у       2018 році.
Листом №08-19/2599/1683 від 10.09.2019 Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" повідомило відповідача про те, що у зв`язку зі змінами до договору б/н від 27.12.2006, внесеними на підставі договору про внесення змін від 18.03.2019, ним, як балансоутримувачем об`єкта оренди, було проведено донарахування орендної плати за вказаним договором оренди з серпня 2015 року, який звірено з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.
У відповідь на вказане звернення відповідач направив Державному підприємству "Одеський морський торговельний порт" лист №ДН5-07/781 від 03.10.2019, в якому наголосив на відсутності правових підстав для перерахунку орендної плати за період 31.08.2015-17.03.2019, оскільки орендні платежі Регіональною філією "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" сплачувалися у повному обсязі та своєчасно (у розмірах, визначених договором, що діяв на момент здійснення відповідних платежів).
В адресованій відповідачу претензії №11-06-02076 від 17.12.2019 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях вимагало негайно сплатити заборгованість за договором б/н від 27.12.2006 за період з 12.01.2007 по 12.12.2019 у сумі 11034,91 грн та пеню у розмірі 8128,03 грн.
Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача до Державного бюджету України боргу у загальній сумі 16239,73 грн, з яких: 14793,93 грн заборгованості по орендній платі та 1445,80 грн пені, про розірвання договору б/н від 27.12.2006 та про виселення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Виробничий підрозділ "Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій" з займаного орендованого приміщення державної власності, а саме: з нежитлових приміщень першого поверху двоповерхового службового корпусу на 7 причалі порту загальною площею 24,4 кв.м за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, що перебувають на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт".
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд послався на недоведеність позивачем факту неналежного виконання Акціонерним товариством "Українська залізниця" прийнятих на себе зобов`язань за договором б/н від 27.12.2006, оскільки відповідно до наявних у матеріалах справи доказів відповідач з серпня 2015 року по вересень 2018 року сплачував орендні платежі, при цьому Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не враховано, що збільшення орендної плати за періоди, які передують даті підписання договору про внесення відповідних змін до договору оренди, порушує положення частини третьої статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни в договорі після його виконання не допускається, тим більше, що норми закону не надають сторонам право застосовувати зворотну дію в часі пунктів додаткової угоди або договору, які змінюють врегульовані та вже виконані договірні відносини.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір б/н від 27.12.2006 є договором найму (оренди) державного майна.
Згідно з частиною першою статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
В силу частини шостої статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Організаційні та майнові відносини, що виникають у зв`язку з орендою державного та комунального майна, врегульовано Законом України "Про оренду державного та комунального майна" №2269-XII від 10.04.1992, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон України "Про оренду державного та комунального майна").
Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").
Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.
За умовами частини третьої статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.
Частиною третьою статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.
Згідно з частиною третьою статті 285, частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендна плата – це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Частиною другою статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" унормовано, що методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.
Оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди (стаття 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").
В силу частин першої, другої статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.
Згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Як зазначалося вище, 18.03.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Акціонерним товариством "Українська залізниця" було укладено договір б/н про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2006 (обліковий номер договору №20984091194), відповідно до якого преамбулу, пункти 1.1. 1.2, 2.3, 3.1, 10.1 та 12.2 договору б/н від 27.12.2006 викладені в новій редакції.
Відповідно до пунктів 2.3, 3.1 договору б/н від 27.12.2006 (в редакції договору про внесення змін б/н від 18.03.2019) передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з висновком про незалежну оцінку вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертне агентство "Укрконсалт" станом на 30.09.2018 та становить 330326 грн. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку – вересень 2018 року: 4954,89 грн.
Пунктом 9 вищенаведеного договору про внесення змін б/н від 18.03.2019 передбачено, що ці зміни набирають чинності з дня їх підписання сторонами та скріплення печатками, при цьому сторони домовились, що даний договір про внесення змін до договору оренди регламентує взаємовідносини між сторонами з 31.08.2015 відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України.
З урахуванням нової оцінки вартості об`єкту оренди, проведеної Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертне агентство "Укрконсалт" станом на 30.09.2018, позивачем було здійснено донарахування орендної плати за попередній період, починаючи з 31.08.2015, у зв`язку з чим Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях дійшло висновку про наявність у відповідача заборгованості з орендної плати за договором б/н від 27.12.2006 у сумі 14793,93 грн.
З наданих позивачем звіту про стан надходження коштів у період 12.02.2016-12.02.2020 і розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.12.2006 вбачається, що відповідачем з серпня місяця 2015 року по вересень місяць 2018 року, регулярно сплачувались орендні платежі в узгодженому сторонами розмірі. Докази наявності зауважень або претензій Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях щодо розміру або строку сплати Акціонерним товариством "Українська залізниця" орендних платежів в межах вказаного періоду у матеріалах справи відсутні та сторонами до місцевого господарського суду не подані.
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що збільшення позивачем орендної плати за періоди, що передують даті підписання угоди про внесення відповідних змін, фактично призводить до порушення частини третьої статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Доводи апелянта про те, що орендар підписав відповідний договір про внесення змін б/н від 18.03.2019 та прийняв на себе зобов`язання сплатити донараховану орендну плату, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки договір б/н від 18.03.2019 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 27.12.2006 на відповідача такого обов`язку не покладає, пункт 9 договору про внесення змін лише містить умову про те, що вказаний договір регламентує взаємовідносини між сторонами з 31.08.2015, але при цьому сторонами не було конкретизовано ані суми орендної плати, яка підлягає донарахуванню, ані терміни її сплати тощо.
Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, проте вказаною нормою закону не надається право сторонам застосовувати зворотну дію в часі пунктів додаткової угоди або договору, які змінюють врегульовані та вже виконані договірні відносини.
Аналогічну правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено у постанові від 12.10.2018 по справі № 910/21671/17.
Судом також враховується, що згідно з висновком про незалежну оцінку вартості об`єкту оренди його вартість була визначена станом на 30.09.2018, а відтак у додатковому договорі б/н від 18.03.2019 сторонами узгоджено розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку – вересень 2018 року, тобто за перший місяць оренди, що унеможливлює його застосування для визначення орендної плати за період з серпня 2015 року по серпень      2018 року.
Посилання скаржника на неврахування Господарським судом Одеської області положень частини другої статті 632 Цивільного кодексу України, якою сторонам надано право визначити в договорі умови щодо зміни ціни останнього навіть після його укладення, апеляційним господарським судом оцінюються критично, оскільки донарахування орендної плати за попередній період позивачем було проведено не просто після укладення договору б/н від 27.12.2006, а після належного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань зі сплати орендних платежів за цим договором за період з серпня місяця 2015 року по вересень місяць 2018 року, відтак судом першої інстанції правомірно застосовано до спірних правовідносин приписи частини третьої вищенаведеної норми, яка імперативно пов`язує недопустимість зміни ціни в договорі з моментом його виконання, а не укладення.
Враховуючи вищевикладене, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача до Державного бюджету України 14793,93 грн заборгованості з орендної плати.
Стосовно позовної вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про розірвання договору б/н від 27.12.2006, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частини третьої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.
Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини перша-четверта статті 188 Господарського кодексу України).
Статтею 783 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.
При цьому повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, що вона розраховувала при укладанні договору.
Положеннями статті 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.
Визначена статтею 782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов`язком наймодавця. 
Згідно з рішенням Конституційного Суду України №15-рп/2002  від 09.07.2002 (справа №1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.
Отже, норми чинного законодавства України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору, а відтак право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.
За умовами частини третьої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. При цьому вказана норма застосовується з урахуванням наведених вище загальних положень Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.
Таким чином, проаналізувавши зміст спірного договору та наведені позивачем в якості підстав для розірвання цього договору норми законодавства, колегія суддів зауважує, що у даному випадку невнесення орендарем орендної плати може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди лише за умови, що орендар не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд, тобто протягом строку, встановленого частиною першою статті 782 Цивільного кодексу України.
З огляду на вищевикладене, дослідивши наявні у матеріалах справи звіти про стан надходження коштів у період 12.02.2016-12.02.2020 і розрахунок заборгованості за договором б/н від 27.12.2006, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що у даному випадку відсутня систематична (протягом трьох місяців поспіль) несплата відповідачем орендних платежів за спірним договором, що свідчить про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання укладеного між сторонами договору б/н від 27.12.2006.
Водночас, беручи до уваги відсутність підстав для стягнення з відповідача 14793,93 грн заборгованості з орендної плати за договором б/н від 27.12.2006 та розірвання вказаного договору, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 1445,80 грн пені за вказаним договором має похідний характер від вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати, а позовна вимога про виселення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Виробничий підрозділ "Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій" з займаного орендованого приміщення державної   власності – від вимоги про розірвання договору, відтак, з огляду на те, що можливість задоволення похідних вимог безпосередньо залежить від задоволення основних позовних вимог, вказані вимоги також не підлягають задоволенню.
За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.
Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 21.10.2020 у справі №916/714/20 – без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 01.02.2021.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                           Л.В. Поліщук